Справа № 746/593/25
2/746/21/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2026 р. 

Срібнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого – судді Нагорної Н.Г.,
при секретарі судового засідання Сакун Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Срібнянського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Срібнянської селищної ради Чернігівської області про визнання права власності на земельну частку (пай),
ВСТАНОВИВ:

15 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду в інтересах ОСОБА_2 з позовом до Срібнянської селищної ради Чернігівської області про визнання права власності на земельну частку (пай), в якому просить визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну частку (пай), яка знаходиться на території Срібнянської об`єднаної територіальної громади Прилуцького району Чернігівської області розміром 6,50 умовних кадастрових гектарів, перевівши пай її покійного чоловіка ОСОБА_3 на її сина ОСОБА_2 , інваліда 1-ої групи.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, ОСОБА_3 , який за життя працював протягом 33 років у Колективному сільськогосподарському підприємстві «Дружба») (далі – КСП «Дружба») та був його членом. 30 листопада 1995 року КСП «Дружба» видано Державний акт на право колективної власності на землю, додатком № 1 до якого визначено список громадян –членів КСП «Дружба». ОСОБА_3 до цього списку включений не був, оскільки на той час вже помер. У подальшому, рішенням загальних зборів КСП «Дружба» видавалися рішення, якими близьким родичам колишніх членів КСП «Дружба», які померли на момент розпаювання, видавалися рішення про включення їх до списку пайовиків для отримання в подальшому земельних паїв. Вона теж звернулась до загальних зборів КСП «Дружба» із заявою про передачу належного її покійному чоловіку земельного паю їхньому спільному синові ОСОБА_2 , який є інвалідом 1 групи з дитинства. В подальшому від голови КСП «Дружба» дізналася, що її заява не розглядалася, оскільки землі вже розпайовані. У подальшому вона звернулася до Прилуцької РДА із запитом, на що отримала відповідь про наявність рішення загальних зборів КСП «Дружба» від 24 січня 1997 року, яким вирішено, як виняток із «Положення про пайові відносини», враховуючи те, що син являється особою з інвалідністю І групи, перевести пай покійного ОСОБА_3 на його сина ОСОБА_2 . Згідно з відповіддю начальника відділу міжрайонного управління у Варвинському та Срібнянському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 10 листопада 2020 року, розмір земельної частки (паю) по КСП «Дружба» становить 6,5 умовних кадастрових гектарів, тому ОСОБА_1 просить визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну частку (пай) у розмірі 6,50 умовних кадастрових гектарів.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано до провадження судді Нагорної Н.Г. 

Ухвалою Срібнянського районного суду Чернігівської області від 25 грудня 2025 року відкрито провадження у цій справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, призначено підготовче засідання на 11 год. 00 хв. 28 січня 2025 року. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

У підготовче судове засідання сторони не з`явились.

Від ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , 20 січня 2026 року до суду надійшла заяву про розгляд справи без її участі, у якій вона також вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. 

Від Срібнянської селищної ради Чернігівської області до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника селищної ради. У заяві також вказано, що Срібнянська селищна рада позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну частку (пай) визнає повністю.

Ухвалою Срібнянського районного суду Чернігівської області від 28 січня 2026 року, з урахуванням виправлень, внесених згідно з ухвалою від 30 січня 2026 року, підготовче провадження у справі закрито і призначено справу до судового розгляду по суті на 11 год. 00 хв. 03 березня 2026 року. 

03 березня 2026 року сторони в судове засідання не з`явилася, раніше подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, у яких також виклали свої позиції щодо заявленого ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 позову.

Ураховуючи те, що розгляд справи 03 березня 2026 року здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши наявні у справі письмові докази, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України (в чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції) передбачено, що кожен член КСП має право одержати свою частку землі в натурі.

Згідно із частиною першою статті 22 ЗК України право власності на землю виникає після одержання документа, що посвідчує це право.

Відповідно до частини другої статті 23 ЗК України державний акт на право колективної власності на землю видається КСП із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства і в колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Отже, право особи на пай виникає за наявності трьох умов: одержання КСП державного акта на землю, перебування такої особи в членах КСП на час передачі державного акта та включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю.

Так, відповідно до Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники – члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме – земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 (666/94 ) «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»).

Отже, право на земельну частку (пай) при розпаюванні мали особи, які входили до складу КСП (працюючі члени КСП та пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами) на момент розпаювання землі і яких внесено до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю.

Вказаний висновок не суперечить правовим висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі № 563/1407/19 та від 29 вересня 2021 року у справі № 181/257/19. 

Як встановлено судом, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із січня 1961 року до вересня 1993 року працював у колгоспі «Дружба» с. Карпилівка Срібнянського району Чернігівської області (копія архівної довідки від 16 січня 2021 року № 4147 КУ «Трудовий архів» Срібнянської селищної ради.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_3 та позивача ОСОБА_1 . Він є особою з інвалідністю 1-ої групи з дитинства, визнаний у встановленому законом порядку недієздатним, його опікуном призначено матір – ОСОБА_1 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 

30 листопада 1995 року КСП «Дружба» одержало Державний акт на право колективної власності на землю. Додатком № 1 визначено список громадян – членів КСП «Дружба». ОСОБА_3 до списку включений не був, так як на той час він вже помер.

Тобто, за загальним правилом ОСОБА_3 , який помер до початку розпаювання, у зв`язку з чим і не був внесений до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю, не набув за життя передбаченого законом права на земельну частку (пай) в порядку розпаювання земель колективної сільськогосподарської власності, отже і його спадкоємці такого права успадкувати не можуть.

Позивач стверджує, що рішенням загальних зборів КСП «Дружба» від 24 січня 1997 року вирішено, як виняток із «Положення про пайові відносини», враховуючи те, що син є особою з інвалідністю 1-ої групи, перевести пай ОСОБА_3 , який помер, на його сина ОСОБА_2 .

Тобто перевести на ОСОБА_2 право на земельну частку (пай), на яку ОСОБА_3 права не набув. 

На підтвердження вказаного, до позовної заяви ОСОБА_1 додає копію завіреної копії витягу з протоколу № 1 зборів уповноважених членів КСП «Дружба» від 24 січня 1997 року та копію завіреної копії її заяви від 24 січня 1997 року про переведення паю з її чоловіка ОСОБА_3 , який помер, на його сина ОСОБА_2 , особи з інвалідністю 1-ої групи, наданих на її запит Прилуцькою районною державною адміністрацією Чернігівської області (копія супровідного листа Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області від 09 квітня 2025 року № 02-28/27).

Копію ж рішення загальних зборів КСП «Дружба» від 24 січня 1997 року, яким власне і обґрунтовує право свого сина на земельну частку (пай) із земель КСП «Дружба», позивач суду не надає та не наводить обґрунтування неможливості надання копії такого документа. Позивач також не ставить питання про необхідність витребування відповідного доказу судом.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частина перша статті 79 ЦПК України). 

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша, друга статті 80 ЦПК Україні).

Ураховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, що є підставою для відмови в позові.

Щодо визнання позову відповідачем слід зазначити, що згідно з нормою частини четвертої статті 206 ЦПК України визнання відповідачем позову приймається судом до уваги виключно за наявності законних підстав для задоволення такого позову. 

Керуючись статтями 10, 12, 13, 206, 247, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Срібнянської селищної ради Чернігівської області про визнання права власності на земельну частку (пай) – відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо 
апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текс рішення виготовлено 12 березня 2026 року.

Суддя Н.Г. Нагорна