РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року 
м. Рівне

Справа № 569/6811/25
Провадження № 22-ц/4815/43/26

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий : Боймиструк С.В., судді: Хилевич С.В., Шимків С.С.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Григоренко Андрій Олександрович, на додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Айконс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Журид Сергій Миколайович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кудрановський Юрій Володимирович, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :
Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 травня 2025 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Айконс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Журид С.М., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кудрановський Ю.В., приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. від 11 червня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №60333, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Айконс» заборгованості за Кредитним договором №945731 від 07 серпня 2020 року в розмірі 26 240 грн 00 коп. та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 1 200 грн 00 коп., а загалом 27 440 грн 00 коп. Стягнуто з ТОВ «ФК «Айконс» в дохід держави судовий збір в розмірі 1 816 гривень 80 копійок.
Додатковим рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 червня 2025 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Григоренка Андрія Олександровича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Айконс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Журид Сергій Миколайович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кудрановський Юрій Володимирович, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Айконс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.
У задоволенні решти вимог відмовлено.

На додаткове рішення суду ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Григоренко Андрій Олександрович, подав апеляційну скаргу.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони, що узгоджується з висновками Верховного Суду у справах №755/9215/15, 826/7806/17, 316/4923/16 та інших.
Апелянт вказує, що відповідач не подавав обґрунтованого клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, а суд самостійно зменшив їх розмір, чим порушив ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" та ч.6 ст. 137 ЦПК України.
Вважає, що представником об`єктивно та правильно визначено розмір витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 25000 гривень.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до положень статті 367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що представник позивача Григоренко А.О. 14 квітня 2025 року подав заяву, в якій зазначив, що докази понесення витрат на правову допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Рішення суду в даній справі ухвалено 13 травня 2025 року, а докази, що підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат, представником позивача Григоренком А.О. сформовані в системі «Електронний суд» 17 травня 2025 року та зареєстровані канцелярією 19 травня 2025 року.
Так, на підтвердження витрат за надання правничої допомоги представником позивача Григоренком А.О. подано докази, а саме: Договір № 19-03/25 про надання правової допомоги від 19 березня 2025 року; додаток № 1 до договору № 19-03/25 про надання правової допомоги від 19 березня 2025 року, в якому сторони погодили, що гонорар адвоката становить 2 000 грн за одну годину надання правової допомоги; Акт № 1 приймання-передачі правової допомоги (послуг) договору наданих послуг № 19-03/25 про надання правової допомоги від 19 березня 2025 року, в якому зазначено, що сторони погодили розмір гонорару в розмірі 15 000 грн за надання правової допомоги та «гонорар успіху» за позитивне вирішення справи в розмірі 10 000 грн; звіт про витрачений час на надання правової допомоги як Додаток № 1 до Акта № 1 від 15 травня 2025 року, в якому зазначено детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Таким чином, представником позивача Григоренком А.О. підтверджено понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та інші, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат ( крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, як підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, згідно ст. 137 ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; уразі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Під час визначення суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду від 19.02.2020 в справі № 755/9215/15, від 12.05.2020 в справі № 904/4507/18, від 22.05.2024 року в справі № 754/8750/19.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - ЄСПЛ) на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.
Визначаючи суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року в справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року в справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року в справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року в справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 зазначила, що в рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§55).
Зважаючи на таке правове регулювання та судову практику слід вказати, що відсутність заяви про неспівмірність судових витрат не знімає обов`язку суду при вирішенні питання про стягнення судових витрат керуватись ч.3 ст.141 ЦПК України, виходити з критеріїв реальності (дійсності, необхідності) та розумності їхнього розміру, обгрунтованості, принципів справедливості, пропорційності та верховенства права.
Як вбачається з рішення місцевого суду, встановлено, що визначений адвокатом розмір витрат на правничу допомогу адвоката не відповідає складності правовідносин між сторонами та нормам, які їх регулюють, а у даній категорії спорів по суті спірних питань існує усталена правова позиція, з чим погоджується колегія суддів.
Результат вирішення справи не впливає на репутацію сторін, а справа не викликала публічний інтерес. Відповідач під час розгляду справи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Врахована пропорційність понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін.
Відтак, зменшення суми судових витрат до 3000 тисяч гривень було належним чином обґрунтовано судом, незважаючи на відсутність заяви про неспівмірність.
Такі висновки та визначений судом розмір відповідають вимогам ч.3 ст.141 ЦПК України критеріям реальності (дійсності, необхідності) та розумності їхнього розміру і доводами апеляційної скарги не спростовані.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Григоренко Андрій Олександрович, залишити без задоволення.
Додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді:          Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.

Шимків С.С.