Справа № 147/2442/25 
Провадження № 2/147/16/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2026 року с-ще Тростянець 

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Борейко О. Г.,
із секретарем Задверняк Т. П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
23 грудня 2025 року в провадження судді Тростянецького районного суду Вінницької області Борейко О. Г. надійшла позовна заява ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 126371 грн.
Стислий виклад позиції позивача.
11.08.2024 між первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем було укладено електронний договір споживчого кредиту №4881452. Договір укладено через інформаційно-телекомунікаційну систему кредитора та підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідно до законодавства прирівнюється до письмової форми правочину.
За умовами договору відповідач отримав 29900 грн шляхом перерахування коштів на власну банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» зі сплатою 1,5 % на день за користування кредитом. Позивач вважає доведеним факт отримання коштів, оскільки картка була попередньо верифікована, а переказ підтверджений платіжними документами.
Позивач зазначає, що відповідач належним чином зобов`язання за договором не виконав, кредит та нараховані платежі не повернув, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
Надалі право вимоги за кредитним договором було відступлено позивачу на підставі договору факторингу, унаслідок чого позивач набув статусу нового кредитора та права звернення до суду з вимогою про стягнення боргу.
Станом на день подання позову загальна заборгованість становить 126371 грн.
Позивач посилається на норми ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію» та практику Верховного Суду, згідно з якими електронний договір є чинним та має силу письмового договору, а електронні документи можуть бути доказами у справі.
У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору позивач просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором у повному обсязі.
Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи.
Ухвалою суду від 01 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі; витребувано від АТ КБ «Приватбанк» докази за клопотанням представника позивача.
Ухвалою суду від 10 лютого 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
10 березня 2026 року на адресу суду від АТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвали суду отримано витребувані докази.
Представник позивача разом з позовом клопотав про проведення розгляду справи без участі представника позивача у разі неявки відповідача, позовні вимоги підтримує та заперечень проти заочного розгляду справи не висловлює.
Відповідач про дату, час та місце судових засідань повідомлявся в порядку передбаченому ЦПК України. Відзиву на позовну заяву, клопотання чи інші письмові пояснення від відповідача до суду не надходило, а також повідомлення про іншу адресу.
У встановлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строк відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
У зв`язку з тим, що розгляд справи відбуваєся за відсутності сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 11.08.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №4881452, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 29900,00 грн строком на визначений договором період зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,5 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
Кредитний договір був укладений в електронному вигляді та підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до умов договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки), зазначеними відповідачем під час оформлення кредиту.
Проценти за договором є платою за користування кредитом та нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кожен день користування кредитом протягом строку кредитування.
Як вбачається з наданих позивачем доказів, кредитні кошти були перераховані відповідачу на верифіковану банківську картку, що підтверджує факт отримання відповідачем кредиту та належне виконання первісним кредитором своїх зобов`язань за договором.
Відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконав, кредитні кошти та нараховані проценти не повернув, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим первісним кредитором, заборгованість ОСОБА_1 за договором №4881452 станом на дату відступлення права вимоги становить 126371,00 грн та складається з: 23833,50 грн – заборгованість за тілом; 87587,50 грн – заборгованість за нарахованими відсотками; 14950 грн- заборгованість за штрафом.
Між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» 23.04.2025 укладено договір факторингу, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив позивачу права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.
Як вбачається з витягу з реєстру боржників до договору факторингу, до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №4881452 на загальну суму 126371,00 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту, нарахованими процентами та штрафом.
Таким чином, позивач набув статусу нового кредитора у зобов`язанні та звернувся до суду з даним позовом про стягнення заборгованості.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка та висновки суду.
Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст. 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Згідно з ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Отже, зі змісту кредитного договору вбачається, що у них визначені основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник ОСОБА_1 погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання цього договору за допомогою електронного підпису.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
У статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд вважає, що позивачем доведено на підставі наданих належних та допустимих доказів обставини, які свідчать про надання відповідачу кредитних коштів, їх використання останнім та виникнення заборгованості за кредитним договором.
За вказаних обставин суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором.
Разом з тим, перевіряючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд враховує таке.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні та протягом тридцяти днів після його припинення позичальник звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором.
Отже, нарахування позивачем штрафних санкцій (штрафу, пені та інших платежів, що мають характер відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання) у період дії воєнного стану суперечить вимогам пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та не підлягає судовому захисту.
У зв`язку з наведеним позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій задоволенню не підлягають.
Водночас вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитом підтверджуються матеріалами справи, є законними та обґрунтованими.
З урахуванням викладеного, позов підлягає частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1.складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 
2.часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 
3.обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 
4.ціною позову та (або) значенням справи для сторони. 
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих доказів.
Судом встановлено, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується матеріалами справи.
Позивачем також надано належні та допустимі докази понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.
Оскільки позов задоволено частково, судові витрати підлягають розподілу між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням результатів розгляду справи з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: судовий збір у розмірі 2135,59 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8816,00 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 3, 12, 13, 81, 141, 254, 263, 264-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4881452 від 11.08.2024 у загальному розмірі 111421 (сто одинадцять тисяч чотириста двадцять одна) гривня 00 копійок, яка складається з: 23833 (двадцять три тисячі вісімсот тридцять три) гривні 50 копійок – заборгованість за кредитом; 87587 (вісімдесят сім тисяч п`ятсот вісімдесят сім) гривень 50 копійок – заборгованість за нарахованими процентами.
У задоволенні решти вимог позову – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: витрати зі сплати судового збору у розмірі 2135 (дві тисячі сто тридцять п`ять) гривень 59 копійок; витрати на правничу допомогу у розмірі 8816 (вісім тисяч вісімсот шістнадцять) гривень 00 копійок.
Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч.1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем та третіми особами апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відомості про учасників справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», код ЄДРПОУ - 41915308, адреса місцезнаходження: бульвар Вацлава Гавела, 4, місто Київ, 03121;
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 24.04.2026.

Суддя           О. Г. Борейко