Справа №466/10721/25 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року         місто Львів
Галицький районний суд міста Львова у складі:
головуючого судді Стрельбицького В.В.,
за участю 
секретаря судового засідання Герман М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом 
ОСОБА_1 
( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ), 
в інтересах якого діє адвокат Качмар Іван Остапович 
(79005, м. Львів, вул. Тершаковців, 2а, оф. 105; РНОКПП: НОМЕР_2 e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 
до 
Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» 
(36019, м. Полтава, вул. Колективна, 10; ЄДРПОУ: 21870998) 
про стягнення коштів, 
встановив:

I. Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання,  інші процесуальні дії у справі
Адвокат Качмар Іван Остапович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» про стягнення коштів.
Відповідно до прохальної частини позовної заяви, позивач просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» на користь ОСОБА_1 25245 грн 76 коп. - пені за період з 29.08.2024 року по 08.09.2025 року; 3325 грн - три проценти річних від простроченої суми за період з 20.05.2024 року по 08.09.2025 року; 14133 грн 04 коп. - інфляційних втрат за період з 20.05.2024 року по 08.09.2025 року, що загалом становить 42703 грн 80 коп., а також судові витрати.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, представник позивача покликається на те, що 02.12.2023 між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «СК «Саламандра» було укладено договір страхування, про що свідчить страховий поліс № S11111.017048 від 02.12.2023. 
13.12.2023 з автомобілем позивача в м. Львові відбувся страховий випадок, у результаті чого останньому було заподіяно майнову шкоду в сумі 84982 гривні 95 копійок, що підтверджується рахунком на оплату № 69 від 22.04.2024.
21.02.2024 року на адресу ПрАТ «СК «САЛАМАНДРА» направлено заяву про виплату страхового відшкодування на рахунок ФОП ОСОБА_2 . Однак, у встановлений 90 денний термін (до 20.05.2024), страхове відшкодування виплачено не було.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06.02.2025 у справі №466/9913/14 стягнуто з ПрАТ «СК «Саламандра» на користь ОСОБА_1 розмір невиплаченого страхового відшкодування у сумі 84982 гривні 95 копійок. Стягнуто з ПрАТ «СК «Саламандра» на користь ОСОБА_1 пеню за час прострочення страхового відшкодування (за період з 20.05.2024 по 28.08.2024) у розмірі 12247 гривень 04 копійки. Разом з тим, у добровільному порядку відповідачем вказане рішення виконане не було.
У зв`язку із вказаним, на примусовому виконання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Наталії Михайлівни перебувало виконавче провадження НОМЕР_5 про стягнення суми боргу.
Таким чином, відповідач допустив прострочення виплати страхового відшкодування позивачу. У зв`язку із вказаним, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка складається з 25245 грн 76 коп. - пені за період з 29.08.2024 по 08.09.2025; 3325 грн - три проценти річних від простроченої суми за період з 20.05.2024 по 08.09.2025; 14133 грн 04 коп. - інфляційних втрат за період з 20.05.2024 по 08.09.2025, і така підлягає стягненню з відповідача.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 06.01.2026 відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
19.01.2026 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві. Зокрема, вказує на те, що 21.02.2024 року на адресу відповідача направлено заяву про виплату страхового відшкодування, а встановлений 90-денний строк мав закінчитися 20 травня 2024 року. Однак, Рішенням Правління Національного банку України № 167-рш від 14.05.2024 року - за п`ять днів до закінчення цього строку - до ПрАТ «СК «Саламандра» застосовано захід впливу у вигляді анулювання ліцензій. Таким чином, з 14.05.2024 року відповідач законодавчо позбавлений можливості здійснювати будь-які грошові виплати. 
Вказує, що з 14.05.2024 року - за п`ять днів до дати, коли мав закінчитися 90 денний строк виплати, - перебіг цього строку був автоматично зупинений імперативною нормою Закону України «Про страхування». 20.05.2024 року строк вже не перебігав. Юридично неможливо прострочити виконання зобов`язання, строк якого не перебігає. Прострочення боржника передбачає, що настав строк виконання, боржник мав можливість виконати зобов`язання, але не виконав. У даній ситуації строк виконання був зупинений до його закінчення, а відповідач був законодавчо позбавлений можливості здійснювати грошові виплати незалежно від власного бажання чи наявності коштів.
Окрім цього, вказує, що 02.08.2024 року ПрАТ «СК «Саламандра» було позбавлено членства в МТСБУ, через заборгованість до фондів МТСБУ. Відповідно до пунктів 5.1 та 5.2 Договору про співпрацю № 07 від 28 грудня 2012 року, між Моторним (транспортним) страховим бюро України та страховиком, у разі припинення членства страховика в Бюро саме МТСБУ від імені страховика та за рахунок його гарантійного внеску має повноваження приймати та опрацьовувати повідомлення про страхові випадки, приймати рішення про виплату страхового відшкодування та сплачувати таке відшкодування. З моменту позбавлення членства всі рахунки та будь-який рух коштів безпосередньо через ПрАТ «СК «Саламандра» були зупинені, а виключне право на здійснення виплат перейшло до МТСБУ. Відповідач втратив не лише юридичну, але й фактичну можливість здійснювати виплати.
Представник позивача подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності.
Відповідач (уповноважений представник) у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та довідками про доставку електронного документу до електронного кабінету відповідного учасника справи. 
З урахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, а також того, що відповідач (уповноважений представник) неодноразово не з`являвся в судове засідання, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

II. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. 
Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та наведені заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, заслухавши доводи учасників процесу та пояснення експерта, суд прийшов до наступних висновків, виходячи з наступних доводів, мотивів та міркувань. 
Згідно ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який діяв на момент спірних правовідносин), за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Вказана норма також є спеціальною нормою, що застосовується до спірних правовідносин, так як вони виникли з приводу неналежного виконання обов`язків страховиком своїх обов`язків по сплаті страхового відшкодування, а тому страховик на підставі п.36.5Закону зобов`язаний сплатити позивачу пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 452/3519/15 (провадження № 61-14973св18) зазначено, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є грошовим зобов`язанням.
Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц зробила висновок про те, що до правовідносин щодо невиплати страхового відшкодування потерпілій особі застосовуються вимоги частини другої статті 625 ЦК України.
У постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 Велика Палата Верховного Суду вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.
Зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Судом встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06.02.2025 року у справі № 466/9913/24 позовну заяву ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Саламандра» задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «СК «Саламандра» на користь ОСОБА_1 розмір невиплаченого страхового відшкодування у сумі 84982 гривні 95 копійок, пеню за час прострочення страхового відшкодування у розмірі 12247 гривень 04 копійки та на користь держави судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок.
Згідно обставин, які встановлено судом в вказаному рішенні цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Land Rover», державний номер НОМЕР_3 , була застрахована у Приватного акціонерного товариства «СК «Саламандра», на підставі полісу № S11111.017048 від 02.12.2023 до договору добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № 02/КАСКО від 10.06.2022, який був діючий на 13.12.2023.
13.12.2023 з автомобілем ОСОБА_1 в м. Львові відбувся страховий випадок, у результаті чого останньому було заподіяно майнову шкоду в сумі 84982 гривні 95 копійок, що підтверджується рахунком на оплату № 69 від 22.04.2024 СТО ФОП ОСОБА_2 .
Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Н.М. ВП№НОМЕР_6 про закінчення виконавчого провадження від 08.09.2025, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №466/9913/24 від 24.03.2025 закінчено, у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження».
29.10.2025 на адресу відповідача скеровано вимогу про повернення коштів від 28.10.2025, а саме 25245 грн 76 коп. - пені за період з 29.08.2024 по 08.09.2025, 3325 грн - три проценти річних від простроченої суми за період з 20.05.2024 по 08.09.2025 та 14133 грн 04 коп. - інфляційних втрат за період з 20.05.2024 по 08.09.2025.
Сторона відповідача не заперечує факт отримання такої вимоги, водночас заперечує наявність підстав для стягнення такої заборгованості.
Так, відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який діяв на момент спірних правовідносин), за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Позивач подав до суду розрахунок штрафних санкцій за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, які відповідно становлять: 25245 грн 76 коп. - пені за період з 29.08.2024 по 08.09.2025, 3325 грн - три проценти річних від простроченої суми за період з 20.05.2024 по 08.09.2025 та 14133 грн 04 коп. - інфляційних втрат за період з 20.05.2024 по 08.09.2025. Суд погоджується з даним розрахунком та вважає його обґрунтованим.
При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).
Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
Крім того, у пункті 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Згідно зі статтею 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.
За несвоєчасну виплату страхового відшкодування страховик має сплатити на вимогу страхувальника (чи вигодонабувача) пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла за період прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення.
Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.07.2023 року у справі №910/16820/21 та постанові Верховного суду від 22.04.2021 у справі №463/5959/19.
Таким чином, за прострочення виконання ПрАТ «СК «Саламандра» грошового зобов`язання зі здійснення виплати, що встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, у нього виникає передбачений частиною другою ст. 625 ЦК обов`язок сплатити кредитору, разом із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат та три проценти річних від простроченої суми.
Виходячи з пункті 36.5статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика, пеня нараховується за час такого прострочення, а тому ПрАТ «СК «Саламандра» має обов`язок її сплатити.
Суд погоджується з розрахунком позивача щодо нарахування штрафних санкцій, а тому зазначені суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, у зв`язку з чим вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Водночас, анулювання ліцензій не звільняє страхову компанію від виконання своїх зобов`язань за договорами, укладеними до дати набрання чинності рішенням про зупинення ліцензій. 
Страхова компанія повинна дотримуватися вимог, визначених книгою п`ятою Цивільного кодексу України. Зокрема, страхова компанія зобов`язана виконувати взяті на себе зобов`язання за договорами відповідно до ст. 526 ЦК України.
Більше того, за умов наведених відповідачем щодо неможливості проведення фінансових операцій, примусове стягнення коштів на підставі рішення суду є фактично єдиним способом захисту порушених прав позивача.
Відповідно до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Виходячи зі встановлених судом обставин, на підставі належним чином оцінених доказів та з підстав передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку про обґрунтованість викладених в позові обставин та їх підтвердження належними, достовірними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для задоволення позовних вимог у повному обсязі та захисту порушеного права позивача в судовому порядку.
Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки позивач, згідно ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», звільнений від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок.
Керуючись ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України,
ухвалив:

Позов задовольнити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» на користь ОСОБА_1 пеню за час прострочення страхового відшкодування у розмірі 25245 гривень 76 копійок за період з 29.08.2024 року по 08.09.2025 року.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» на користь ОСОБА_1 три процентів річних від простроченої суми у розмірі 3325 гривень 00 копійок за період з 20.05.2024 року по 08.09.2025 року.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 14133 гривні 04 копійки за період з 20.05.2024 року по 08.09.2025 року.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» на користь держави судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:
позивач ? ОСОБА_1 
( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ), 
представник позивача ? адвокат Качмар Іван Остапович 
(79005, м. Львів, вул. Тершаковців, 2а, оф. 105; 
e-mail:  ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 
відповідач ? Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра» 
(36019, м. Полтава, вул. Колективна, 10; ЄДРПОУ: 21870998), 
представник відповідача - Лукащук Віталій Васильович
(50027, м. Кривий Ріг, проспект Миру, 29В, прим. 10, РНОКПП НОМЕР_4 ).

Повний текст рішення складено 27 лютого 2026 року.

Головуючий суддя  В.В. Стрельбицький