Справа № 749/53/26 	Головуючий у І інстанції  ОСОБА_1  	
Провадження № 11-кп/4823/385/26 	  	
Категорія - – ч.1 ст.125 КК України  	Доповідач         ОСОБА_2  	

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-судді	ОСОБА_2  	

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання – ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора – ОСОБА_6 ,
захисника – ОСОБА_7 , 
обвинуваченої – ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження №12026275480000004 за апеляційною скаргою заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Сновського районного суду Чернігівської області від 29 січня 2026 року, 

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , не одружена, освіта професійно-технічна, не працює, раніше судима: 21.12.2022 Дніпровським районним судом м. Києва за ч.2 ст.263 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17000 грн,
засуджена за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Вироком місцевого суду встановлено, що 01 січня 2026 року близько 13:00 год, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні домоволодіння АДРЕСА_2 , в ході сварки, діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних стосунків, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, підійшла до ОСОБА_11 , схопила обома руками її волосся та завдала не менше чотирьох ударів своєю ногою в область обличчя потерпілої, чим заподіяла останній легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Не погоджуючись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок місцевого суду та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Згідно зі ст.ст.71, 72 КК України, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 21.12.2022, з урахуванням ухвали цього ж суду від 13.01.2025, й остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді громадських робіт на строк 232 години та штрафу у розмірі 850 грн, кожне з яких виконувати самостійно. Вказав, що ОСОБА_8 раніше судима за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 21.12.2022 за ч.2 ст.263 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 17000 грн. На підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 13.01.2025, призначене ОСОБА_8 покарання у виді штрафу замінено на покарання у виді громадських робіт строком 240 годин, яке не відбуте. Кримінальний проступок за оскаржуваним вироком ОСОБА_8 вчинила 01.01.2026, тобто в період невідбутого покарання за попереднім вироком. А тому остаточне покарання ОСОБА_8 мало б бути призначено з урахуванням попереднього вироку, на підставі ст.71 КК України, чого судом першої інстанції зроблено не було.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, котрий підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинувачену ОСОБА_8 та її захисника, які просили вирок місцевого суду залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку. 

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, за який її засуджено, та кваліфікація її дій в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, є слушними, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. 

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_8 міру покарання, місцевий суд з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима; неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності; за місцем проживання характеризується формально позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; обставину, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення їй покарання у виді штрафу, з чим погоджується і колегія суддів.

Разом із тим, як убачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 21.12.2022 ОСОБА_8 була засуджена за ч.2 ст.263 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.
На підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 13.01.2025, призначене ОСОБА_8 покарання у виді штрафу, за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 21.12.2022, замінено на покарання у виді громадських робіт строком 240 годин, яке на даний час не відбуте. 
Згідно з оскаржуваним вироком, інкримінований кримінальний проступок ОСОБА_8 вчинила 01 січня 2026 року, тобто після ухвалення попереднього вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 21.12.2022, але до повного відбування покарання за цим вироком,. 

За змістом ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

За таких підстав, остаточне покарання ОСОБА_8 мало б бути призначено з урахуванням попереднього вироку, на підставі ст.71 КК України, чого місцевим судом зроблено не було.

Відтак, вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання підлягає скасуванню, з ухваленням нового вироку. 

Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Сновського районного суду Чернігівської області від 29 січня 2026 року щодо ОСОБА_8 - скасувати, у частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. 

На підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2022 року й остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді громадських робіт на строк 232 (двісті тридцять дві) години та штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. 

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України, покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців.  

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4