Справа № 201/14802/25
Провадження № 2/0182/2736/2026 
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України

25.03.2026 року        м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши у м. Нікополі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
ВСТАНОВИВ:

24.11.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з даним позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.11.2025 року справу направлено за територіальною підсудністю на розгляд до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області. 
Позовна заява мотивована тим, що 09.10.2020 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у подружжя народилась донька – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами розірвано 04.10.2024 року за рішенням суду. Дитина залишилась проживати з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. 
Враховуючи викладене вище, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі частини від усіх видів його доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.01.2026 року відкрито провадження по справі, постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, та роз`яснено відповідачеві його право подати відзив на позов (а.с.31-32).
16.02.2026 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов, згідно якого позовні вимоги визнає частково з наступних підстав. ОСОБА_2 зазначив, що має ще одну дитину від першого шлюбу – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якого за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.01.2020 року з нього стягнуто аліменти на користь матері дитини - ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісяця, що підлягає індексації відповідно до закону. Так, з урахуванням інфляційних виплат, на даний момент відповідач сплачує близько 4 000,00 грн. на місяць. Крім того, 10.10.2025 року відповідач, виконуючи бойове завдання із захисту Батьківщини від військ рф, отримав поранення, тривалий час проходив лікування в різних медичних установах, а 06.01.2026 року отримав довідку про тимчасову непрацездатність військовослужбовця ЗСУ, в якій вказано про звільнення зі служби та продовження лікування без визначення кінцевої дати. З цих підстав відповідач перебуває в складному матеріальному становищі, а тому згоден сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходів щомісяця. 
Своїм правом на подання відповіді на відзив позивач не скористалась. 
Розглянувши надані документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд дійшов наступного висновку.
На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.  
Як встановлено судом, 09.10.2020 року позивач уклала шлюб з відповідачем (а.с.15). Від даного шлюбу у подружжя народилась донька – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14). На підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.06.2024 року шлюб між сторонами був розірваний (а.с.4-6). Дитина залишилась проживати з матір`ю, що підтверджується довідкою №533 від 17.11.2025 року, наданою старостою Личківської сільської ради (а.с.10). Позивачка стверджує, що відповідач ухиляється від утримання своєї доньки та в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Судовий захист майнових прав дитини передбачає звернення до відповідного судового органу з метою поновлення чи визнання її майнових прав, якщо ці права порушені, не визнаються чи оспорюються.
На підставі ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі – СК України) батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини відповідно до ст. 179 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України.
Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Із наведеної норми слідує, що аліменти підлягають стягненню на користь того з батьків, з ким проживає дитина. При цьому спосіб стягнення аліментів (частина від доходу чи тверда грошова сума) обирається саме стягувачем аліментів. 
Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача аліменти у в розмірі частини від доходів відповідача щомісяця.
Вирішуючи питання про розмір аліментів суд має виходити із приписів статті 182 ЦПК України.
Згідно з ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач сплачує аліменти на утримання сина від першого шлюбу – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500,00 грн. щомісяця на користь матері дитини – ОСОБА_5 , виконавче провадження №61084329 (а.с.51).
З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що існують правові підстави для задоволення позову, але не погоджується із заявленим позивачкою розміром аліментів. Оскільки відповідач вже сплачує аліменти на утримання іншої дитини в розмірі 2500,00 грн. щомісяця, враховуючи принцип справедливості, суд виснує про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки в розмірі 1/6 частини від його доходів. Додатково суд зазначає, що визначення такого розміру аліментів передбачене вимогами чинного законодавства для забезпечення поліпшення майнового становища дитини, а законні права та інтереси відповідача не порушуються та не погіршують його матеріальне становище.
Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти стягуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. 
Відповідно до п.1.ч.1 ст.430 ЦПК України стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. на користь держави.

Керуючись ст.ст. 179, 181, 182, 183, 191 СК України, ст.ст. 10-13,76-81,141,258,263,265 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на утримання неповнолітньої доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.11.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1 331,20 (одна тисяча триста тридцять одна грн. 20 коп.).
На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складення.

Суддя:	  	О.  В.  Рунчева