"01" квітня 2026 р. Справа № 370/2699/25 
Провадження № 2/370/945/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2026 рік с-ще Макарів 
Макарівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Бізяєвої Н.О.,
за участю секретаря судового засідання Мінасян Я.А.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину,-

ВСТАНОВИВ: 
ОСОБА_1 звернулась до Макарівського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину.
В обґрунтування позову зазначено, що між сторонами по справі було зареєстровано шлюб 18.06.2011 року. В подальшому за рішенням суду від 12.04.2013 року шлюб було розірвано. Від спільного подружнього життя мають доньку- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу донька, ОСОБА_3 , залишилась проживати разом з матір`ю, що підтверджується витягами з реєстру територіальних громад № 2025/0 і 2286221, № 2025/012286381 від 26.08.2025 року. Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 12 квітня 2013 року у справі №370/241/13-ц на користь позивачки з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі розміром 2000,00 грн., щомісяця, починаючи з 11 квітня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. 10 березня 2023 року рішенням Макарівського районного суду Київської області у справі №370/1756/22 збільшено розмір аліментів, які стягуються згідно рішення Макарівського районного суду Київської області від 12 квітня 2013 року у справі № 370/214/13-ц з Відповідача в твердій грошовій сумі з 2000 грн. 00 коп. щомісяця до 3 750 грн. 00 коп. щомісяця, з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Станом на день подання позовної заяви відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 3 750,00 грн. щомісяця. При цьому, витрати на дитину у місяць становлять 16 400,00 грн. Донька має здібності та бажання до вивчення іноземних мов та математики, що безумовно є позитивним розвитком дитини та в свою чергу вимагає витрат на оплату занять. Загальна вартість занять з репетиторами становить 10 400,00 грн. на місяць, а саме: англійська мова - 500,00 грн. за одне заняття, в місяць 8 занять, загальна вартість яких дорівнює 4 000,00 грн.; заняття з корейської мови - 500,00 грн. за одне заняття, в місяць донька має 8 заняття, загальна вартість - 4 000,00 грн.; заняття з математики: 300,00 грн. за одне заняття, в місяць має 8 занять загальна вартість яких дорівнює - 2 400,00 грн. Крім того, 6 000,00 грн. на місяць становлять витрати на загальні потреби (харчування, одяг, транспортні витрати, організацію дозвілля дитини, тощо). Також, мали місце додаткові витрати на дитину за період березень 2023 року - серпень 2025 року у розмірі 97 843,57 грн., а саме: 20 005,00 грн. - придбання ноутбуку для навчання, безпосередньо обумовлено дистанційною шкільною формою навчання, що підтверджується довідкою № 160 від 21.08.2025 року. 15 400,00 грн. - організація поїздки дитини до табору з 22.07.2024 року по 31.07.2024 року, що підтверджується договором на туристичне обслуговування № 1286 від 03.07.2024року, рахунком-фактура № 1286 від і 3.07.2024 року. 20 005,95 грн - зазначена сума є 50% вартості договору на туристичне обслуговування № 146340 від 30.03.2025 року, відповідно до якого дочка їздила на відпочинок на море до Республіки Хорватія у супроводі рідної сестри позивача ОСОБА_4 , відповідно якою і було укладено зазначений договір, загальна вартість якого становить 40 011,90 грн.. Далі 42 432,62 грн. витрати на медичні потреби, з яких: 32 500,00 грн. - стоматологічні послуги, - саме ортодонта на суму 300,00 грн., на суму 200,00 грн., на суму 12 500,00 грн., на суму 13 500,00 грн., на суму 1 100,00 грн., на суму 1 300,00 грн. (видалення 15 зуба), на суму 1 100,00 грн. (лікування карієсу), на суму 1 500,00 грн. (послуга знімок верхня та нижня щелепа + ТРГ); 2230,00 грн. консультація дитячого “астроентеролога та УЗД, що підтверджується рахунком-актом 5429405 від 08.06.2024 та гіскальним чеком від 08.06.2024 року на суму 2090,00 грн., та фіскальним чеком від 22.06.2024 року на суму 1 140,00 грн.; 4 882,00 грн. оплата проведення аналізів за призначенням лікаря, що підтверджується консультативним висновком дитячого гастроентеролога від 08.06.2024 року; 1 820,62 грн. оплата ліків за призначенням лікаря. Середній заробіток позивачки в місяць після утримання податків складає: за 2024 рік 16 025,36 грн.; за 7 місяців 2025 року 17 105,41 грн. При цьому, з урахуванням доходів позивачки та суми аліментів, які сплачує Відповідач, з утриманням дочки їй фінансово допомагають її батьки. Розрахунок суми аліментів: 10 400,00 грн. на місяць витрати на заняття з англійської, корейської та математики; 6 000,00 грн на місяць витрати на загальні потреби (харчування, одяг, транспортні витрати, організацію дозвілля дитини тощо). Загальна сума витрат на утримання дитини у місяць становлять 16 400,00 грн. Загальна сума збільшення розміру аліментів становить: 16 400,00 грн. * 50% = 8 200,00 грн. Отже, відповідно до наведеного, сума аліментів повинна бути збільшена до 8 200,00 грн. на місяць та стягнута з Відповідача. Також, з огляду на додаткові витрати на дитину у розмірі 97 843,57 гри, з Відповідача повинно бути стягнуто половину цієї суму, а саме 48 921,79 грн.
Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 08.09.2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Крім того, частково задоволено клопотання про витребування доказів. Витребувано з ГУ ДПС у Житомирській області інформацію у вигляді відомостей про суми отриманих доходів фізичною -особою підприємцем ОСОБА_2 за період з 2023 по 2025 роки з розбивкою по роках. 
06.10.2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_5 до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду підготовчого судового засідання.
Розгляд справи відкладено на 23.10.2025 року о 10:15 год.
15.10.2025 року до суду надійшла відповідь з ГУ ДПС у Житомирській області щодо надання інформації про доходи, нарахованого податку та військового збору щодо ОСОБА_2 за вищевказаний період. Згідно якої, за 2023 рік останнім отримано 335 503,66 грн. та за 2024 рік – 322 300,00 грн. 
23.10.2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_5 до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду підготовчого судового засідання.
Розгляд справи відкладено на 12.11.2025 року о 13:45 год.
12.11.2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_5 до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду підготовчого судового засідання.
Розгляд справи відкладено на 01.12.2025 року о 13:45 год.
01.12.2025 року до суду надійшло клопотання від ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник – адвокат Омельчук І.М. про відкладення розгляду справи та долучення доказів. В клопотанні зазначено, що відповідач не визнає позовні вимоги та вважає їх безпідставними з наступних підстав. Після ухвалення попереднього рішення суду сімейний стан відповідача змінився. Він одружився та на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей від цього шлюбу: син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Молодшому сину на момент подання до суду даного клопотання лише 3 місяці, дружина Відповідача перебуває на його утриманні. Задоволення позову призведе до того, що на утримання цих дітей залишиться сума, менша за прожитковий мінімум. Позивач стверджує, що щомісячні витрати на утримання дитини становлять 16 400,00 грн, з яких 10 400,00 грн — це витрати на репетиторів і загальні потреби. Однак, дані твердження жодним належним та допустимим доказом не підтверджено. По-перше, стосовно витрат на додаткове навчання (англійська, корейська та математика). Позивач у позовній заяві прямо зазначає, що оплата здійснюється у «готівковій формі», проте до матеріалів справи не долучено жодного розрахункового документа: відсутні фіскальні чеки, квитанції до прибуткових касових ордерів, виписки з банківських рахунків про переказ коштів або розписки викладачів про отримання грошових сум. Також відсутні будь-які договори про надання освітніх послуг, які б фіксували вартість одного заняття, їхню періодичність та зобовязання сторін сторін. Надані позивачем копії шкільних зошитів не можуть вважатись документами. Наявність зошита підтверджує лише факт виконання дитиною певних вправ, але жодним чином не доводить надання платних послуг третіми особами і тим паче — не підтверджує сплату коштів у розмірі 10 400 грн щомісяця. По-друге, позивачем не обґрунтовано необхідність саме такого обсяг занять. По-третє, заявлена сума у 6 000,00 грн. на «загальні потреби» (харчування, одяг, тощо) також ґрунтується виключно на припущеннях позивача. До матеріалів справи не долучено жодного чека з магазинів одягу, супермаркетів чи аптек, який би підтверджував реальний обсяг витрат на дитину. Позивач просить стягнути 10 002,50 грн (1/2 від 20 005 грн) за придбання ноутбука. Ці вимоги є безпідставними з огляду на наступне. По-перше, позивачем не надано належних доказів фактичної оплати товару. Надана копія «Рахунку на оплату № 259» зі штампом «Оплачено» не є розрахунковим документом у розумінні Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Належним доказом сплати коштів є фіскальний чек або квитанція банківської установи, яких до суду не надано. Отже, факт понесення витрат належним чином не підтверджено. По-друге, ноутбук було придбано ще у березні 2023 року. Позивач не надала доказів того, що цей технічний засіб був придбаний та використовується виключно для потреб дитини, а не для особистих чи робочих потреб самої позивачки. По-третє, придбання дороговартісної техніки не було узгоджено з відповідачем. Позивач також просить стягнути 7 700,00 грн (1/2 від 15 400 грн) за відпочинок у таборі. Витрати на суму 15 400 грн, згідно з наданим Договором № 1286, стосуються туристичних послуг. Слід зауважити, що надані Позивачем документи (Договір та Рахунок-фактура) є документами про замовлення послуг, але не є розрахунковими документами, що підтверджують фактичну сплату коштів (фіскальний чек або платіжне доручення з відміткою банку відсутні). Літній відпочинок та оздоровлення є звичайними витратами на утримання дитини, які повинні покриватися за рахунок щомісячних аліментних платежів. Відповідач не надавав своєї згоди на оплату саме такого вартісного відпочинку. Позивач просить стягнути з Відповідача 20 005,95 грн., як частину витрат на поїздку дитини до Хорватії. Ця вимога є необгрунтованою та не підлягає задоволенню. Туристична поїздка до Хорватії є видом відпочинку та дозвілля, а не лікуванням чи розвитком особливих здібностей. Вимога про стягнення 42 432,62 грн медичних витрат також підлягає критичній оцінці судом. Стосовно стоматологічних послуг (ортодонтії): Витрати на встановлення брекет - системи та супутні послуги є плановими, а не ургентними. Позивач здійснила ці витрати в приватній клініці «Стоматологія Спектр» без попереднього узгодження з відповідачем. Особливої уваги заслуговує той факт, що Відповідач є сам лікарем - стоматологом. Він мав можливість надати дитині кваліфіковану допомогу (в тому числі організувати ортодонтичне лікування) за значно нижчою ціною або безкоштовно, якби Позивач діяла в інтересах дитини та залучила до планування лікування. Діагностовані у дитини стани (функціональна диспепсія, дефіцит вітаміну Д) є поширеними і не відносяться до тяжких хвороб у розумінні ст.185 СК України. Витрати на консультації та вітаміни є поточними підтримання здоров`я, які повинні покриватися за рахунок основних аліментів. Вимоги Позивача про збільшення аліментів до 8 200 грн. на місяць та стягнення 48 921,79 грн. є непомірними та не відповідають реальному майновому стану Відповідача. Відповідач є фізичною особою-підприємцем (платник єдиного податку 2-ї групи). Згідно з офіційними податковими деклараціями Відповідача, його доходи та витрати становили: 2022 рік- надійшло коштів (дохід): 253 595,00 грн., сплачено податків: 14 560,00 грн., Залишок на рік: 239 035,00 грн., середньомісячний чистий дохід: 19 919,58 грн., 2023 рік- Надійшло коштів (дохід): 335 503,66 грн., Сплачено податків: 16 080,00 грн., Залишок на рік: 319 423,66 грн Середньомісячний чистий дохід: 26 618,64 грн. 2024 рік - Надійшло коштів (дохід): 322 300,00 грн., Сплачено податків: 18 480,00 грн., Залишок на рік: 303 820,00 грн., Середньомісячний чистий дохід: 25 318,33 грн. З цих коштів Відповідач сплачує податки, а також несе значні витрати: пов`язані з професійною діяльністю стоматолога (оренда кабінету, закупівлі дороговартісних матеріалів, інструментів, оплата комунальних послуг та електроенергії для обладнання). Після вирахування податків середній дохід відповідача у 2024 році склав близько 15 300 грн. на місяць (303 820 грн. за рік /12 міс). Однак, після покриття операційних витрат на ведення медичної практики (які складають значну частину обороту), реальний чистий дохід, що залишається на життя, є значно меншим, що має наслідки. Також, відповідачем понесені витрати про надання правничої допомоги, докази про що будуть надані відповідачем.За цих обставин, відповідач не визнає позову та, враховуючи вищенаведене, просить суд зобов`язати позивача надати суду оригінали документів, копії яких надано позивачем суду.
04.12.2025 року до суду надійшло клопотання від ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник – адвокат Омельчук І.М. про долучення доказів, а саме: фінансові документи за 2023 та 2024 роки на підтвердження витрат для забезпечення професійної діяльності відповідача ОСОБА_2 . 
Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 22.12.2025 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Омельчук І.М. про відкладення підготовчого засідання – залишено без розгляду. Закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 
13.01.2026 року до суду надійшло клопотання від ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник – адвокат Омельчук І.М. про долучення доказів до матеріалів справи, а саме: копію Декларації з додатками ОСОБА_2 за 2025 рік та копію Договору про надання правничої допомоги.
Позивач в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, хоча були належгим чином повідомлені про дату та час розгляду, причин не явки суду не повідомили. Клопотання про відкладення до суду не надходили.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судовогопроцесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Щодо до вимог про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Відповідно до ст. 189 СК України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Відповідно до приписів ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. 
Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі з 18.06.2011 року. Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 12 квітня 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розрівано (а.с. 20).
В період шлюбу у сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 )( а.с.22).
Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 10.03.2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Збільшено розмір аліментів, які стягуються згідно рішення Макарівського районного суду Київської області від 12 квітня 2013 року у справі № 370/214/13-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі з 2000 (двох тисяч) грн. 00 коп. щомісяця до 3 750 (три тисячі сімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. щомісяця, з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 3 750 (три тисячі сімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. щомісяця, з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідач ОСОБА_2 станом на час розгляду справи перебуває у шлюбі з ОСОБА_8 , шлюб укладено 12.10.2019 році (а.с. 124). Мають спільних дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 125-126). 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на збільшення витрат на дитину та просить суд збільшити розмір аліментів з 3 750,00 грн. до 8 200,00 грн. та стягнути з відповідача на її користь 8 200,00 грн. на утримання неповнолітньої доньки до досягнення дитиною повноліття. 
Відповідач просив у задоволені збільшення розміру аліментів відмовити, зазначаючи, що 6 000,00 грн. заявлені на загальні потреби дитини щомісячні грунтуються виключно на припущеннях. Витрати у розмірі 10 400,00 грн., які як зазначає позивач сплачує за репетиторів з іноземних мов та математики не підтверджені належними доказами та необгрунтовано необхідність саме такого обсягу додаткових занять.
Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст.8 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно вимог ч.ч.1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто, вони обидва повинні нести обов`язок належного забезпечення своїй дитині належних умов для життя та гармонійного розвитку.
Так, згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частина 1статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з роз`ясненнями, які викладені у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є зміна матеріального, сімейного стану платника аліментів.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13, в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 20 червня 2019 у справі №632/580/17 та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 у справі №536/1557/17, від 30 червня 2020 року у справі №343/945/19.
Звертаючись до суду із позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, як на підставу своїх вимог, позивачка посилалася на те, що ціни на харчування, одяг, транспортні витрати, організацію дозвілля дитини виросли, дитина має здібності та бажання до іноземних мов та математики, просила суд переглянути розмір аліментів, стягнутих з відповідача на утримання їх доньки, збільшивши їх до 8 200,00 грн, так як аліменти в розмірі 3 750,00 грн. не забезпечують потреб доньки на теперішній час.
Суд враховує, що у справах за позовом стягувача аліментів про збільшення розміру аліментів стягувач має надати докази не лише про те, які доходи платник аліментів має на час розгляду питання про збільшення аліментів, а і які він мав доходи на час ухвалення рішення про стягнення аліментів для порівняльного аналізу.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Як вбачається із ч.3 ст12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З досліджених судом доказів достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем (платник єдиного податку 2 групи) посада - стоматолог. Відповідно копій податкових декларацій платника єдиного податку – фізичної особи – підприємця дохід за 2023 рік – 335 503,66 грн., за 2024 рік – 322 300,00 грн.
Відповідно копії податкової декларацій платника єдиного податку – фізичної особи – підприємця дохід відповідача за 2025 рік – 132 300,00грн.
Позивачкі ОСОБА_1 згідно Довідки про доходи від 05.08.2025 рок, нарахована заробітна плата в розрахунковому періоді з 01.01.2024 по 31.12.2024 р. - 239 915,74 грн. Заробітна плата в розрахунковому періоді з 01.01.2025 по 31.07.2025 становила - 155 503,68 грн.
В матеріалах справи відсутні докази збільшення доходів відповідача, чи відомості про наявність у нього нерухомого майна, придбання майна.
Докази на підтвердження доходів відповідача не дають підстав вважати, що у відповідача покращився матеріальний стан.
Таким чином, позивач не надала доказів існування обставин, передбачених ст.192 СК України, щодо зміни майнового стану відповідача після ухвалення Макарівським районим судом Київської області рішення про збільшення розміру аліментів від 10.03.2023 року, яким відповідачу збільшено розмір аліментів на утримання доньки з 2 000,00 грн. до 3 750,00 грн.
Доводи ОСОБА_1 про те, що у їх з відповідачем спільної дитини ОСОБА_3 наявні витрати з вивчення іноземних мов, математики, які відповідно, потребують значних матеріальних витрат, не впливають на вирішення вимог про збільшення розміру аліментів на дитину, з огляду на наступне.
Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ст. 185 СК України).
Таким чином право позивачки ОСОБА_1 на відшкодування витрат, пов`язаних із додатковими витратами на вивчення донькою англійської, корейської мови, математики, також як і лікування підлягає захисту за її зверненням до суду з позовом про відшкодування додаткових витрат на дитину в порядку ст. 185 СК України, з наданням відповідних доказів та зазначенням необхідності вказаних витрат, а не під час вирішення спору про збільшення розміру аліментів.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачка не довела належними, допустимими та достатніми доказами наявність підстав для збільшення, визначених за рішенням суду аліментів на утримання ОСОБА_3 з 3 750,00 грн. до 8 200,00 грн.
Щодо вимог позивача про стягнення додатквоих витрат на дитину.
На підтвердження витрат на суму у розмірі 42 432,62 грн., які складаються з: - 32 500,00 грн. - стоматологічні послуги, а саме ортодонта, підтверджено графіком оплати лікування та фіскальними чеками від 12.06.2025 року на суму 300,00 грн. (консультація ортодонта), від 19.06.2025 року на суму 1 200,00 грн. (відбитки та діагностичні моделі), від 10.07.2025 року на суму 12 500,00 грн. (фіксація брекет-системи металевої (одна щелепа), від 17.07.2025 року на суму 13 500,00 грн. (фіксація брекет-системи металевої (одна щелепа) та оклюзійна накладка), від 07.08.2025 року на суму 1 100,00 грн. (активація брекет системи), а також, гарантійним талоном від 28.06.2025 року та платіжною інструкцією на суму 1 300,00 грн. (видалення 15 зуба), фіскальним чеком від 05.07.2025 року на суму 1 100,00 грн. (лікування карієсу), направленням на обстеження та фіскальним чеком від 14.06.2025 року на суму 1 500,00 грн. (послуга знімок верхня та нижня щелепа + ТРГ); -3230,00 грн. (три тисячі двісті тридцять грн. 00 коп.) консультація дитячого гастроентеролога та УЗД. що підтверджується рахунком-актом 5429405 від 08.06.2024 та фіскальним чеком від 08.06.2024 року на суму 2090,00 грн., рахунком-актом 5461628 від 22.06.2024 та фіскальним чеком від 22.06.2024 року на суму 1 140,00 грн. (копії додаються); 4882,00 грн. - оплата проведення аналізів за призначенням лікаря, що підтверджується консультативним висновком дитячого гастроентеролога від 08.06.2024 року, рахунком №4716799 від 11.06.2024 року та чеком від 11.06.2024 року на суму 3 242,00 грн., рахунком №4719486 від 12.06.2024 року та чеком від 12.06.2024 року на суму 1 640,00 грн.; 1 820,62 - оплата ліків за призначенням лікаря, що підтверджується консультативним висновком дитячого гастроентеролога від 22.06.2024 року та оплатами замовлення в аптеках.
За приписами ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.
Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду.
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні (відповідна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі №756/4947/17-ц).
Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 26.08.2020 року у справі № 336/1488/19, особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Отже, з аналізу судової практики, яка склалась, до додаткових витрат відносять:
- навчання у спеціалізованому закладі освіти, технікумі, коледжі, при умові погодження з батьком/матір`ю навчального закладу та доведеності існування особливих обставин, які зумовлені необхідністю платного навчання дитини у цьому закладі адже дитині гарантовано державою безоплатне навчання у загальноосвітній школі;
- розвиток здібностей дитини, а саме витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини, придбання спортінвентарю, музичного інструменту, витрати на участь у змаганнях та конкурсах, витрати на вивчення іноземних мов, підтверджені відповідними нагородами, які одержували діти або характеристиками;
- оздоровлення (санаторно-курортне або відпочинок біля моря або на гірському курорті при умові доведеності, що для покращення стану здоров`я дитини вона потребувала відпочинок та оздоровлення саме там);
- лікування (систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами).
Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Сторони по справі є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу між сторонами проживає з матір`ю - позивачем.
Згідно наданих позивачем документів, у дочки сторін ОСОБА_3 було проведена консультація дитячого гастроентеролога, встановлено діагноз Функціональна диспепсія. Синдром подразненого товстого кишковика. Дефіцит вітаміну Д., складено план лікування. Проведено ультрозвукове дослідження органів черевної порожнини. Також неповнолітній ОСОБА_3 було видалення зуба та проведено ортодонтичну консультацію та встановлено фіксацію брекет систем щелепи.
Суд констатує той факт, що лікарем стоматологом наданні офіційні документи про лікування, вартість лікування, а тому суд визнає вказані докази належними та допустимими. 
Суд вважає, що встановлення брекет системи, за умови наявності встановленого стоматологом діагнозу в даному випадку є необхідним та виправданим, для здоров`я та гармонійного розвитку дитини (дівчинки).
Представник відповідача заперечував вказаний факт, посилаючись що відповідач сам стоматолог, та міг надати забезпечити необхідні послуги за значено нижчими цінами.
Проте суд відхиляє такі доводи, оскільки вони є голослівними, взаємовідносини у батька з донькою взагалі не підтверджені, що не оспорюється сторонами по справі. 
Більше того, вказуючи на той факт, що встановлена неповнолітній дитині брекет система є набагато дорожчою в порівнянні з середньостатистичними цінами на такі засоби, то, представником відповідача не надано доказів щодо відсутності у дитини потреби у такому стоматологічному лікуванні, можливості встановлення брекет системи за меншу вартість, об`єктивної неможливості для відповідача сплатити половину понесених витрат.
Щодо вимоги позивача в частині додаткових витрат на оздоровлення у відпочинковому таборі.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Тобто фізичний розвиток та спортивно-оздоровчий відпочинок є важливою складовою гармонійного розвитку здорової дитини. Доказів які б підтверджували, той факт, що відповідач ОСОБА_2 особисто організовував відпочинок дочки, чи брав її на відпочинок із собою матеріали справи не містять.
Проте позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що нею понесено витрати на оплату відвідування табору, відповідно до Договору на туристичне обслуговування №1286 від 03.07.2024 року. Наявний в матеріалах справи Рахунок-фактура №1286 від 03.07.2024 року, лише містить платіжні реквізити та носить інформаційний характер.
Надаючи оцінку вимозі про стягнення з відповідача додаткових витрат, пов`язаних із оздоровленням дитини, зокрема поїздкою на море (Хорватія), судом було досліджено наданий позивачкою договір на туристичне обслуговування №146340 від 30.03.2025 року на суму 40 011,90 грн.
Однак такий документ не підтверджує, що понесення витрат на таку поїздку було пов`язане саме з оздоровленням дитини. Окрім цього, вартість поїздки та відпочинку на морі без надання доказів наявності потреби в такому відпочинку, викликаної хронічною хворобою чи лікуванням не відноситься до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат на утримання дитини, і така правова позиція узгоджується з висновками постанови Верховного Суду від 17 січня 2019 року у справі № 720/1119/17.
Враховуючи вищевикладене суд доходить переконання, що вимоги позовної заяви в цій частині щодо відшкодування витрат по Договорам на туристичне обслуговування не підлягають до задоволення.
Щодо додаткових витрат на придбання ОСОБА_9 .
Відповідно до довідки Макарівського ліцею №1 Макарівської селищної ради Бучанського району Київської області №160 від 21.08.2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається у 8-А класі, вступивши до 1 класу з 01.09.20218 року. 2018/2019 н.р. Олександра навчалась на очній формі навчання; 2019/2020 н.р., 2020/2021 на очній формі навчання; 2021/2022 н.р., І семестр на очній формі навчання, ІІ семестр на дистанційній формі навчання; 2022/2023 на дистанційній формі навчання; 2023/2024 на змішаній формі навчання; 2024/2025 н.р. на дистанційній формі навчання; 2025/2026 н.р. проходить на дистанційній формі навчання.
Згідно рахунку на оплату №259 від 02.03.2023 р. вартість комп`ютерного технічного засобу ноутбука 15,6 становить - 20 050,00 грн.
У зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, тривалими повітряними тривогами, та відключеннями електроенергії, навчальні заклади у країні періодично здійснюють навчання в дистанційній формі, у звязку з чим, суд вважає що придбання ноутбука для навчання дочки сторін ОСОБА_3 є додатковими витратами.
Разом з цим, позивач на підтвердження придбання ноутбука надала рахунок на оплату, який не є первинним бухгалтерським документом, а має лише інформаційний характер, щодо відмітки «оплачено», суд вбачає її лише як внутрішню позначку, та не є належним доказом у придбанні техніки. 
А відтак позов в цій частині не підлягає до задоволення.
Отже, підсумовуючи вищевикладене, на переконання суду з відповідача підлягає до стягнення половина додаткових витрат понесених позивачем за надання стоматологічних послуг, встановлення брекет системи, а також половина додаткових витрат понесених позивачем за консультацію дитячого гастроенетеролога, УЗД, проведення аналізів за призначенням лікаря дитячого гастроентеролога, оплата ліків за призначенням лікаря, що разом становить 42 432,62 грн.
Розподіл між сторонами судових витрат.
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн., суд дійшов наступного висновку.
Згідно п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
У відповідності до ч.1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (далі - Закон), адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4 ч.1 ст. 1 Закону).
За приписами ч.3 ст. 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України. Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 30 Закону визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Верховний Суд у постанові від 03.05.2018 року по справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Верховний Суд у постанові від 09.06.2020 року по справі №466/9758/16-ц зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі №199/3939/18-ц).
Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано суду: договір про надання правничої допомоги від 03.10.2025 року, укладений між адвокатом Омельчук І.М. та ОСОБА_2 , ордер на надання правничої допомоги.
Судом встановлено, що відповідно до умов договору про надання правничої допомоги оплата послуг адвоката здійснюється після набрання рішенням суду законної сили у розмірі 50 000,00 грн.
Разом із тим, суд враховує, що сама по собі умова договору про відстрочення оплати не є достатнім доказом понесення витрат або наявності реального обов`язку щодо їх сплати.
Відповідно до правових висновків Верховний Суд, витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу як у разі їх фактичної сплати, так і у разі існування обов`язку їх сплатити, за умови належного підтвердження їх розміру, обсягу наданих послуг та реальності такого зобов`язання.
Однак стороною не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували: обсяг фактично наданих послуг, їх вартість, визначеність розміру гонорару, а також реальність зобов`язання щодо їх оплати. 
За таких обставин суд дійшов висновку, що наявність у договорі умови про оплату правничої допомоги після набрання рішенням законної сили не є достатньою підставою для стягнення витрат, у зв`язку з чим у задоволенні відповідної заяви слід відмовити.
Відповідно до п.3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимогст. 5 Закону України «Про судовий збір», на підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача.
Керуючись ст.ст. 4, 13, 76-81, 133, 141, 206, 211, 247, 258, 263-265, 353-355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 одноразово додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 21 216 (двадцять одна тисяча двісті шістьнадцять) грн. 31 коп.
В задоволенні позову в іншій частині - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 262 (двісті шістьдесят дві) грн. 64 коп. В іншій частині віднести на рахунок держави.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 13 квітня 2026 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач:  ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;
Відповідач:  ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя: Н.О. Бізяєва