ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

12 лютого 2026 року 	м.Суми	

Справа №1806/2-899/11 
Номер провадження 22-ц/816/258/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів - Петен Я. Л. , Черних О. М. 
за участю секретаря судового засідання - Овчаренко М.В., 
сторони:
скаржник (боржник) – ОСОБА_1 ,
боржник – ОСОБА_2 ,
стягувач – Акціонерне товариство «Райффайзен Банк»,
суб`єкт оскарження – приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Мукорез Олександр Леонідович,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза Олександра Леонідовича
на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 квітня 2025 року в складі головуючого судді Бичкова І.Г., постановленої у м. Суми, 

В С Т А Н О В И В:

16 вересня 2024 року представник ОСОБА_1 – адвокат Тумка В.А. звернувся до суду зі скаргою про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження і просив визнати протиправною і скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза О.Л. від 27 квітня 2020 року про відкриття виконавчого провадження № 61927351.
В обґрунтування скарги зазначив, що у провадженні приватного виконавця Мукореза О.Л. перебуває виконавче провадження по виконанню рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 грудня 2012 року у справі № 1806/2-899/11, відповідно до якого в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/15-12/2734 від 25 травня 2007 року в розмірі 77060,09 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 01 грудня 2012 року становить 615 941 грн 30 коп., в тому числі сума основного боргу - 43018,21дол. США, що еквівалентно 358952,69 грн, сума відсотків - 17950,78 дол. США, що еквівалентно 76534 грн 19 коп., пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 7885,24 дол. США, що еквівалентно 14137,25 грн, пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 8205,86 дол. США, що еквівалентно 12813,09 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки - чотирьохкімнатну квартиру під АДРЕСА_1 , загальною площею 75,32 кв. м, житловою площею 49,2 кв. м, яка належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які проживають за адресою: АДРЕСА_2 , передану в іпотеку за іпотечним договором № 1097 від 25 травня 2007 року шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, яка буде визначена на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом.
Боржником за виконавчим провадженням є ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Зазначена у скарзі як боржник ОСОБА_2 не є боржником у виконавчому провадженні № 61927351, щодо неї, як співвласника квартири, відкрито окреме виконавче провадження, яке не є предметом даної скарги.
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 квітня 2025 року скаргу представника скаржника (боржника) ОСОБА_1 - адвоката Тумки В.А. про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження задоволено частково.
Скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза О.Л. від 27 квітня 2020 року про відкриття виконавчого провадження (ВП 61927351).
В апеляційній скарзі приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Мукорез О.Л., посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, просить скасувати ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні скарги.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Мукорез О.Л. звертає увагу апеляційного суду на те, що строк на оскарження постанови закінчився 10 травня 2020 року, а скаргу подано у вересні 2024 року через 4,5 роки після отримання постанови. Клопотання про поновлення строку на оскарження постанови із зазначенням поважності причин пропуску скаржник не надав, а тому скарга не підлягає розгляду у зв`язку із порушенням строку її подачі.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 – адвокат Тумка В.А. просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. У поданому представником ОСОБА_1 – адвокатом Тумкою В.А. до апеляційного суду клопотанні просить розглядати справу без його участі.
Від представника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» - Собчука О.В. надійшла заява про розгляд справи без участі представника АТ «Райффайзен Банк».
Також від приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза О.Л. до апеляційного суду надійшла заява, у якій останній просить розглядати справу без його участі.
Сторони повідомлені про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилися. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без сторін, оскільки явка до апеляційного суду є необов`язковою, їх позиція є чіткою і зрозумілою. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав скарги, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Задовольняючи частково вимоги скарги, суд першої інстанції вважав, що постанова є незаконною і необґрунтованою, а тому прийшов до висновку про скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза О.Л. від 27 квітня 2020 року про відкриття виконавчого провадження (ВП 61927351).
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Таким вимогам закону оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 28 грудня 2012 року Ковпаківський районний суд м. Суми ухвалив рішення по справі № 1806/2-899/11. Суд вирішив: «В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/15-12/2734 від 25 травня 2007 року в розмірі 77060,09 дол. США, що відповідно до курсу НБУ станом на 01 листопада 2012 року становить 615 941 грн 30 коп., в тому числі сума основного боргу – 43 018,21дол. США, що еквівалентно 358952,69 грн, сума відсотків - 17950,78 дол. США, що еквівалентно 76534 грн 19 коп., пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 7885,24 дол. США, що еквівалентно 14137,25 грн, пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 8205,86 дол. США, що еквівалентно 12813,09 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки - чотирьохкімнатну квартиру під АДРЕСА_1 , загальною площею 75,32 кв. м, житловою площею 49,2 кв. м, яка належить на праві власності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), які проживають за адресою: АДРЕСА_3 , передану в іпотеку за іпотечним договором № 1097 від 25 травня 2007 року року шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, яка буде визначена на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом». Приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Мукорезом О.Л. було відкрито виконавче провадження ВП 61927351 з примусового виконання вказаного рішення, про що свідчить відповідна постанова від 27 квітня 2020 року.
Відповідно до статті 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Статтею 449 ЦПК України встановлено строк для звернення зі скаргою, зокрема скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Частиною п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом наведених норм, за порівняльного аналізу змісту термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися», що містяться у положеннях статті 449 ЦПК України, можна зробити висновок про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права, і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.
Під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у частині першій статті 449 ЦПК України та частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», необхідно враховувати поведінку скаржника, чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження, тощо.
Висновки щодо презумпції обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду: від 14 серпня 2019 року в справі № 910/7221/17; від 12 січня 2021 року в справі № 910/8794/17; від 12 жовтня 2021 року в справі № 918/333/13-г.
За змістом статті 81 ЦПК України обов`язок доказування поважності причин пропуску процесуальних строків та подача заяви про їх поновлення покладається на зацікавлену сторону.
При зверненні до суду зі скаргою на дії державного виконавця саме на скаржника покладається обов`язок доведення наявності обставин, які унеможливили його звернення з такою скаргою у строк, встановлений законом.
Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Частиною першою статті 127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Системний аналіз вказаних процесуальних норм разом із положеннями пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.
Такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 143/950/19 (провадження № 61-21057св19), від 28 грудня 2020 року у справі № 501/3532/18 (провадження № 61-14723св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 2-1441/10 (провадження № 61-17257св20).
У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19 вказано, що «строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься переліку таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 920/149/18, даючи оцінку співвідношенню норм ГПК України та положень статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» щодо встановлення строків у календарних та робочих днях виснувала, що «стаття 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» є загальною нормою по відношенню до статей ГПК України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів ДВС.
Під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ господарського суду, слід дотримуватися відповідних положень ГПК України, вміщених у розділі VI «Судовий контроль за виконанням судових рішень», зокрема щодо права на звернення зі скаргою у строк десять календарних днів, визначений пунктом «а» частини першої статті 341 цього Кодексу».
З матеріалів справи вбачається, що 27 квітня 2020 року відкрито виконавче провадження № 61927351 з виконання виконавчого листа № 2-899/11, виданого 15 січня 2013 року Ковпаківським районним судом м. Суми.
Копія постанови про відкриття виконавчого провадження направлена на адресу боржника 27 квітня 2020 року рекомендованим листом 4000310016041 (а.с. 29), яке згідно трекінгу АТ Укрпошта отримано 30 квітня 2020 року (а.с. 30).
Таким чином, строк на оскарження постанови закінчився 10 травня 2020 року, а скаргу подано у вересні 2024 року, тобто через 4,5 роки після отримання постанови. 
Отже, з огляду на викладене, саме 30 квітня 2020 року ОСОБА_4 є фактично обізнаним про порушення його прав і свобод.
А відтак, подана боржником в порядку статті 447-1 ЦПК України скарга на постанову ВП № 61927351 від 27 квітня 2020 року про відкриття виконавчого провадження, що зареєстрована у суді 16 вересня 2024 року, є такою, що подана з пропуском передбаченого пунктом "а" частини 1 статті 449 ЦПК України десятиденного строку, який підлягає відрахуванню з дня, коли ОСОБА_4 дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права або свободи.
Наслідки пропущення процесуальних строків передбачені статтею 126 ЦПК України, за положеннями якої право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (ч. 1); документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2).
За положеннями частини 1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
25 вересня 2024 року представник ОСОБА_1 – адвокат Тумка В.А. подав клопотання про поновлення строку на оскарження постанови приватного виконавця в даній справі. На обґрунтування поважності причин пропуску строку він посилається на те, що Теліченко С.О. постанову про відкриття виконавчого провадження не отримував і про виконавче провадження він навіть не знав. 
Проте, наведені адвокатом Тумкою В.А. причини пропуску строку не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються доданими приватним виконавцем доказами (а.с. 29, 30), з яких вбачається, що постанова про відкриття виконавчого провадження направлялася ОСОБА_1 і ним отримана 30 квітня 2020 року.
Тому колегія суддів не знаходить підстав для задоволення клопотання.
16 вересня 2024 року боржник ОСОБА_1 подав у виконавчому провадженні № 61927351 скаргу на постанову від 27 квітня 2020 року з пропуском передбаченого пунктом "а" частини 1 статті 449 ЦПК України строку. За положеннями частини 2 статті 126 ЦПК України подана скарга на постанову приватного виконавця підлягає залишенню без розгляду.
З огляду на наявність підстав для залишення скарги представника скаржника (боржника) ОСОБА_1 - адвоката Тумки В.А. на постанову державного виконавця без розгляду, то у даній справі апеляційним судом оцінка обґрунтованості скарги по суті не надається.
Суд першої інстанції розглянув по суті скаргу представника скаржника (боржника) ОСОБА_1 - адвоката Тумки В.А. на постанову державного виконавця, не звернувши увагу на те, що скарга подана з пропуском встановленого пунктом "а" частини 1 статті 449 ЦПК України процесуального строку.
Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про залишення скарги представника скаржника (боржника) ОСОБА_1 - адвоката Тумки В.А. на дії (рішення) приватного виконавця без розгляду з підстав, викладених у цій постанові.
Зважаючи на задоволення апеляційної скарги приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза О.Л. та на підставі частини 13 статті 141, 452 ЦПК України на користь останнього з ОСОБА_1 належить стягнути 605 грн 60 коп. судових витрат, сплачених за подачу апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза Олександра Леонідовича задовольнити.
Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Скаргу представника скаржника (боржника) ОСОБА_1 – адвоката Тумки Володимира Анатолійовича про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження залишити без розгляду.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза Олександра Леонідовича 605 грн 60 коп. судових витрат по сплаті судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. 
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді: Я. Л. Петен 

О. М. Черних