Ухвала 

15 квітня 2026 року
м. Київ

справа № 946/3815/21
провадження № 61-4971ск26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 березня 2023 року у складі судді Баннікової Н. В., та постанову Одеського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року у складі колегії суддів: Заїкіна А. П., Погорєлової С. О., Таварткіладзе О. М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення сум за договорами позики, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 11 квітня 2026 року засобам поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 березня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року (повне судове рішення складено 30 жовтня 2023 року).

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили (частина третя статті 394 ЦПК України).

У статті 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

У клопотанні, яке міститься у касаційній скарзі, а також окремо додано до скарги,  ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, мотивуючи тим, що судове рішення за результатами розгляду апеляційної скарги на його адресу не надсилалось. Про його наявність  ОСОБА_1 дізнався лише 03 квітня 2026 року коли отримав в Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області копію постанови Одеського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року, що підтверджується заявою про видачу постанови, з якої вбачається, що вона була подана до суду 01 квітня 2026 року, а отримано копію постанови 03 квітня 2026 року. Також, на самій копії постанови Одеського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року вказано, що вона була виготовлена для видачі лише 02 квітня 2026 року. Також, з матеріалів справи можна побачити, що в ній відсутні будь-які ніші документи, які б підтверджували отримання  ОСОБА_1 зазначеної постанови раніше.

Разом з тим, виключні випадки передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України для поновлення строку на касаційне оскарження у касаційній скарзі не зазначені та не обґрунтовані. 

Касаційний суд вже зауважував, що положення частини третьої статті 394 ЦПК України мають імперативний характер і поширюються на будь-яких осіб, які подають касаційну скаргу (див. ухвалу Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2024 року в справі № 760/17314/17 (провадження № 61-12604ск24)).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У пунктах 91-96 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 вересня 2024 року у справі № 490/9587/18 (провадження № 14-29цс24) зазначено, що: 
«91. «Разом з тим слід відмітити, що позивач (заявник, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) із великим ступенем зацікавленості повинен проявляти інтерес про хід розгляду судом ініційованої ним справи або відповідного судового провадження. У разі відсутності обставин непереборної сили ігнорування позивачем (заявником) протягом тривалого періоду часу провадження, відкритого за його позовною заявою (заявою, скаргою), свідчить про недобросовісну поведінку та порушення основоположних засад цивільного процесу.
92. ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.
93. Такий підхід є складовою частиною принципу правової визначеності у площині запобігання перегляду остаточних судових рішень за відсутності вагомих для цього підстав.
94. Зокрема, ЄСПЛ у справах «Світлана Науменко проти України», «Трегубенко проти України», «Праведна проти Росії», «Желтяков проти України» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень як у порядку нагляду, так і у зв`язку з нововиявленими обставинами національним судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.
95. Норма про відмову у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення (частина друга статті 358 ЦПК України), на переконання Великої Палати Верховного Суду, не порушує саму сутність права доступу до правосуддя, а запровадження наведеного процесуального строку відповідає завданням цивільного судочинства та основним засадами (принципами) цивільного судочинства, зокрема таким, як: «змагальність сторін» (кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій) та «неприпустимість зловживання процесуальними правами» (учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається).
96. Отже, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що «особою, не повідомленою про розгляд справи» (пункт 1 частини другої статті 358 ЦПК України), не можна вважати особу, яка власне ініціювала розгляд справи або відповідного судового провадження (позивача, заявника, третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору), яка скористалася своїм правом доступу до правосуддя, подала позовну заяву (заяву, скаргу), на підставі якої було відкрито судове провадження».

Суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру (частина третя статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Постанова Одеського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 31 жовтня 2023 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/114497804). 

Аналіз судових рішень у справі № 946/3815/21, які оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, свідчить, що  ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд справи, зокрема подавав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Окрім цього, особа, яка подала касаційну скаргу, у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження не наводить та не обґрунтовує, що пропуск строку на касаційне оскарження зумовлено внаслідок виникнення обставин непереборної сили. 

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Таким чином, оскільки касаційна скарга подана після спливу одного року з дня ухвалення (складення повного тексту) постанови Одеського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року (повне судове рішення складено 30 жовтня 2023 року), тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 березня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення сум за договорами позики.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:  В. І. Крат

І. О. Дундар 

Є. В. Краснощоков