Справа № 346/4331/25 
Провадження № 2/346/290/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 лютого 2026 р.	м. Коломия	

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого судді Коваленка Д.С., секретар судових засідань Івантишин Д.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження, у приміщенні зали судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «фінансова компанія «Фінтраст Капітал»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ»» звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , якою просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 250 000 гривень, за кредитним договором № 1552008 від 12.04.2024 р., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422 гривень 40 копійок та правову допомогу у розмірі 10 000 гривень. Також, просить орган, що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних.
В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача просив розглянути справу без участі представника позивача. У випадку неявки відповідача, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідач у встановлений йому строк правом на подачу відзиву на позов не скористався.
За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Тому суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати.
Аргументи сторін спору.
Позиція позивача. Між ТОВ «Слон Кредит» та відповідачем був укладений договір № 1552008 від 12.04.2024 року про надання споживчого кредиту, на підставі якого ТОВ «Слон Кредит» видав відповідачу кредит у розмірі 25000 гривень, але він у встановлені договором строки отриманий кредит вчасно не повернув, а також не сплатив проценти за користування кредитом. Проте, оскільки було відступлено право вимоги за договором до відповідача позивачу, саме останній отримав право вимоги уплати боргу за цим договором.
Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався. Будь-яких заперечень проти вимог банку чи його доказів не подавала.
Оцінка суду щодо фактів.
На основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини.
ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) 12 квітня 2024 року уклав з ТОВ «Слон Кредит» (код ЄДРПОУ: 42350798) договір про надання споживчого кредиту № 1552008 за яким, ТОВ «Слон Кредит» взяв на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 грошові кошти (кредит) у розмірі 25000 грн., а ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання повернути кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірі 2.5% (в день, в межах строку кредиту - 360 днів - стандартна процентна ставка) та 1,5% (в день, знижена процентна ставка) (а.с. 41-49).
ТОВ «Слон Кредит» перерахував ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 25000 грн. на його поточний рахунок (а.с. 30), але у повному обсязі та у строки, передбачені Таблицею (Графіком), він не повернув отриманий кредит та не сплатив проценти за користування кредитними коштами. 
Через що, у компанії виникло право вимоги до ОСОБА_1 , щодо сплати кредиту у розмірі 250000 гривень, з яких: 25000 гривень - це борг по кредиту; 225000 гривень - це борг по процентах за користування кредитом (а.с.57-58).
Проте, 24.12.2024 року між ТОВ "Слон Кредит" та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» було укладено договір факторингу № 24122024 відповідно до якого компанія відступила на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст капітал», права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором 1552008 від 12.04.2024 року, що укладений між ТОВ " Слон Кредит " та ОСОБА_1 (а.с.138-145). Що підтверджується витягом з реєстру боржників (а.с.30).
І у зв`язку із цим, а також оскільки ОСОБА_1 продовжив не виконувати свої грошові зобов`язання за кредитним договором № 1552008, але вже перед новим кредитором за цим договором: ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст капітал», у ОСОБА_1 виник борг по кредиту у розмірі 250000 гривень, з яких: 25000 гривень - це борг по кредиту; 225000 гривень - це борг по процентах за користування кредитом.
Зміст спірних правовідносин.
Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» та відповідачем ОСОБА_1 дійсно виникли цивільні (зобов`язальні) правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає новим кредитором, а відповідач - боржником, та в межах яких між ними виник спір щодо права позивача, як нового кредитора у цьому зобов`язанні, отримати кредит та проценти за користування ним, на підставі договору.
Оцінка суду (щодо права).
Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів:
Положення пункту 1 та 22 частини 1 статті 92 Конституції України гарантують, що права людини і громадянина, його основні обов`язки, а також засади цивільно-правової відповідальності визначаються виключно законами України.
Зокрема, положення частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
При цьому, в силу положень частини другої статті 509, пункту першого частини другої статті 11 та частини першої статті 629 ЦК України зобов`язання можуть виникати з договорів, які стають обов`язковими для виконання сторонами, що їх уклали.
Виходячи з положень частини першої статей 1054, 1055 ЦК України та пунктів 22,23 частини першої статті 1, частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем (банком або іншою фінансової установою) та споживачем (фізичною особою) у письмовій формі, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими процентами у розмірі та порядку, що передбачений договором. При цьому, з огляду на положення статті 207 ЦК України, такий договір може бути укладений шляхом обміну сторонами одним або декількома документами, в яких зафіксовано його зміст, та які підписані обома сторонами: споживачем, як однією стороною договору, та уповноваженим на це представником кредитодавця із скріпленням печаткою кредитодавця, як другою стороною договору. А користуючись положеннями статті 628 вказаного кодексу, сторони мають право укласти договір, в якому будуть міститись елементи різних договорів (змішаний договір), тоді до відносин сторін у такому договорі, застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Так, як вже було встановлено судом, ОСОБА_1 та ТОВ «Слон Кредит» уклали між собою договір № 1552008 який, серед іншого, містить і положення договору про надання кредиту. І відповідно до цього договору, товариство взяло на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 кредит у гривні у розмірі 25000 гривень. І товариство, взяті на себе зобов`язання виконав у повному обсязі.
Виходячи з положень частин першої статей 526, 529 та 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обов`язку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зокрема, за вказаним договором, ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання повернути кредит у розмірі 25000 гривень, та сплачувати проценти за користування ним у розмірі 2.5% (в день, в межах строку кредиту - 360 днів - стандартна процентна ставка) та 1.5% (в день, знижена процентна ставка) (а.с. 41-49).
Відповідно до положень частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання).
Але, як вже було встановлено судом, ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував. У зв`язку з чим, у нього як позичальника, дійсно утворилась заборгованість перед новим кредитором (позивачем), у розмірі 250000 гривень, з яких: 25000 гривень - це борг по кредиту; 225000 гривень - це борг по процентах за користування кредитом.
Тож зважаючи на викладене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань, а тому і доведеним факт порушення права позивача, як нового кредитора у цих зобов`язаннях, на отримання від відповідача вказаних вище сум боргу.
Тому, матеріально-правову вимогу позивача до відповідача слід визнати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.
Щодо інфляційних втрат і 3% річних
Відповідно до частини 10 статті 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
Також згідно з частиною 11 статті 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
Однак відповідно до п. 18 до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У зв`язку із чим, клопотання позивача про зазначення в рішенні суду про нарахування інфляційних втрат і 3% річних - задоволенню не підлягає.
Оцінка суду щодо судових витрат.
В силу положень частини 1 статті 133 і пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно з пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, інші витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу) покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
З огляду на це та те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а сплачений позивачем судовий збір документально підтверджений і складає 2422 гривні 40 (а.с.29), він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у вказаному розмірі. Крім того, позивачем понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 гривень (а.с. 57, 135-136), і оскільки позов підлягає задоволенню, вказані витрати слід також стягнути з відповідача. 
Отже, керуючись статтями 2, 19, 23, 34, 43, 49, 76-113, 128-132, 133-142, 174-183, 217-248, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-289, 351-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
в и р і ш и в :
Позов ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал " (код ЄДРПОУ: 44559822, адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 1552008 від 12.04.2024р. у розмірі 250000 гривень, з яких: 25000 гривень - це борг по кредиту; 225000 гривень - це борг по процентах за користування кредитом.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал " (код ЄДРПОУ: 44559822, адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2) судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок та 10000 гривень витрат на професійну правничу допомогу. 
У задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних витрат і 3% річних – відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення позивач не подав апеляційної скарги, а відповідач не подав письмової заяви про перегляд заочного рішення. У випадку подання позивачем апеляційної скарги, заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У випадку подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили у випадку подання відповідачем апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення цього заочного рішення. Заява про перегляд цього заочного рішення може бути подана до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення складено 02.03.2026 року у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.

Суддя: 	Коваленко Д. С.