Справа №211/11915/25
Провадження № 1-кп/211/749/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №62025050010025450 від 16.07.2025 відносно: 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь Запорізької області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, одружений, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовець військової служби за мобілізацією на особливий період, кулеметник 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,
за участю сторін кримінального провадження: прокурора – ОСОБА_5 , захисника – ОСОБА_6 , обвинуваченого – ОСОБА_7 (дистанційно),
встановив:
солдат ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді кулеметника 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 16.07.2025 року о 10 год. 35 хв., перебуваючи у селі Олексіївка-Дружковка, Дружківської міської громади, Краматорського району, Донецької області на території приватного домоволодіння, відкрито відмовився виконати бойове розпорядження тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_8 №4137дск від 15.07.2025 та доведеного тимчасово виконуючого обов`язки командира 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_9 , відповідно до якого, солдату ОСОБА_7 наказано до 15 год. 00 хв. 15.07.2025 заступити для виконання бойових завдань на вогневу позицію «ОСА», з метою недопущення прориву противника – чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.
На підставі викладеного,  ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, а саме: непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.
По кримінальному провадженню №62025050010025450 від 16.07.2025 між обвинуваченим ОСОБА_7 , його захисником ОСОБА_6 та прокурором ОСОБА_10 27.02.2026 року була укладена угода про визнання винуватості та скріплена підписами сторін.
Відповідно до п. 2 угоди підозрюваний ОСОБА_7 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні та зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість в обсязі обвинувачення у судовому провадженні.
Згідно із п. 4 угоди, при укладанні угоди враховуються ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особа обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, активне сприяння розкриттю злочину, а також беззастережне визнання своєї винуватості, беручи до уваги інтереси суспільства, і відсутність обставин, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття; відсутність до призову під час мобілізації, на особливий період, досвіду участі в бойових діях, а також характеристику за місцем проживання та місцем служби, його стан здоров`я та інші відомості, що його характеризують, та обставини, за яких було вчинено кримінальне правопорушення.
Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст. 402 КК України, з урахуванням положень ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
Сторони вважають за можливе з урахуванням всіх обставин кримінального провадження на підставі ст.ст. 58, 69 КК України замінити основне покарання ОСОБА_7 , за вчиненне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на остаточне покарання у виді 2 (двох) років службових обмежень для військовослужбовців із відрахуванням 20% із суми грошового забезпечення в дохід держави.
Обвинуваченому, захиснику, прокурору судом роз`яснено наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди згідно ч. 2 ст. 473 КПК України. У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право протягом встановлених строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення, звернутися до суду, який затвердив угоду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив, що розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид і міру покарання, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Просить затвердити угоду про визнання винуватості, яку він уклав добровільно. 
Захисник ОСОБА_6 проти затвердження угоди не заперечувала.
Прокурор просив затвердити угоду, укладену з ОСОБА_7 , яка 27.02.2026 року була підписана сторонами добровільно, йому зрозумілі наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди, передбачені ст. 473 КПК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
За умовами ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, яке згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів. 
У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин; сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України, та розуміють наслідки затвердження такої угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України. Вид та міра покарання, на яку обвинувачений погоджується, обрана з врахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст.ст. 65-67 КК України та з урахуванням положень ст. ст. 58, 69 КК України. Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч. 7 ст. 474 КПК України.
Виходячи з викладеного, суд доходить висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгоджених сторонами виду і міри покарання.
Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді від 26.08.2025 обвинуваченому  ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, який в подальшому продовжувався судом, та який суд вважає за необхідне продовжити до набрання вироком законної сили.
Судові витрати по справі відсутні. 
Речові докази по справі відсутні. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368- 370, 373, 374, 472-475 КПК України, суд-
ухвалив:
затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27.02.2026 року між обвинуваченим ОСОБА_7 , захисником ОСОБА_6 та прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №62025050010025450 від 16.07.2025.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання, із застосуванням положень ст. ст. 58, 69 КК України, у виді 2 (двох) років службових обмежень для військовослужбовців із відрахуванням 20% (двадцять) із суми грошового забезпечення в дохід держави.
Строк відбування покарання обраховувати з дня, з якого фактично розпочато відрахування із грошового забезпечення військовослужбовця, в строк відбуття зарахувати період перебування під вартою з 26.08.2025 року по день набрання вироку законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за три дні службового обмеження для військовослужбовців.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою  ОСОБА_11 продовжити до набрання вироком законної сили.
Роз`яснити ОСОБА_7 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому.
В умовах дії воєнного стану проголошена резолютивна частина вироку 31.03.2026 у порядку ч.15 ст. 615 КПК України.

Суддя            ОСОБА_1