ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

16 березня 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/136/26 	
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дору Ю.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» (ЄДРПОУ 07905262), у якому просить:
-Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо відмови в наданні інформації відносно ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) необхідної для підтвердження його права на одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах, що передбачена пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 року № 153.
-Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) документи, передбачені Окремим дорученням Міністра оборони №999/уд від 20 лютого 2025 року та постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 року № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» для підтвердження його права на одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах.
-Зобов`язати Військовий інститут танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» (вул. Полтавський шлях, буд. 192, м. Харків, 61098, Код ЄДРПОУ 07905262) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. гри, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» від 11 лютого 2025 року № 153.
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідач протиправно відмовив у виплаті позивачу одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року №153 "Під час воєнного стану особи, які уклали контракт на умовах, визначених цим Порядком, призначаються до військових частин відповідно до переліку, затвердженого Генеральним штабом Збройних Сил", оскільки вважає, що ним підписано контракт до 24 лютого 2022 року, що не підпадає під вимоги Постанови. Однак нормою статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що під час дії особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки: на період дії воєнного стану. Тобто для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія даного контракту продовжується понад встановлені строки з моменту введення воєнного стану до оголошення демобілізації. Тому позивач є таким, що прийнятий на військову службу під час воєнного стану.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).
29 січня 2026 року Військовою частиною НОМЕР_1 подано відзив на позовну заяву, де просить відмовити у задоволенні позову, оскільки наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.09.2020 №224 ОСОБА_1 з 28 вересня 2020 року зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.08.2024 №260 ОСОБА_1 з 28 серпня 2024 року виключено зі списків особового складу частини НОМЕР_1 . Отже, враховуючи те, що позивача прийнято на військову службу до моменту введення воєнного стану, то відповідно до умов постанови КМ України №153 позивач не набув права на отримання оспорюваної ним винагороди у розмірі 1 млн. гривень.
30 січня 2026 року Військовий інститут танкових військ Національного технічного університету Харківський політехнічний інститут подав відзив на позовну заяву. Обгрунтовує його тим, що позивач проходив військову службу у Збройних Силах України на підставі контракту, укладеному ним з Міністерством оборони України 28.09.2020, строком на 3 (три) роки, тобто до введення в дію правового режиму воєнного стану та набрання законної сили постанови Кабінету Міністрів України “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану” від 11.02.2025 №153. Отже, просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач позбавлений права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до вказаного вище Порядку.
03 лютого 2026 року представником позивача подано відповідь на відзив відповідача 1, де вказує, що Позивач має право на одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 року № 153 і надається в розмірі 1 млн. грн., оскільки:1) був прийнятий на військову службу за контрактом до настання 25-річного віку до набрання чинності зазначеною Постановою ; 2) станом на 13.02.2025 року проходив службу як особа рядового складу Збройних Сил, 3) станом на 13.02.2025 року брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців; 4) не притягувався два або більше разів до кримінальної чи адміністративної відповідальності за військові правопорушення та не має чинних дисциплінарних стягнень. Відтак, з урахуванням принципу заборони дискримінації, керуючись критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, відмова військової частини НОМЕР_1 , у визнані права позивача на отримання грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 є протиправною.
03 лютого 2026 року представником позивача подано відповідь на відзив відповідача 2, де вказує, що виплата грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 лише особам, які уклали контракт до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. № 2102-ІХ, буде дискримінаційним відносно осіб, які продовжили контракт під час дії воєнного стану.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
Судом втановлено, що ОСОБА_1 уклав контракт з Міністерством оборони України 28.09.2020, строком на 3 роки.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.09.2020 №224 ОСОБА_1 з 28 вересня 2020 року зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.08.2024 №260 ОСОБА_1 з 28 серпня 2024 року виключено зі списків особового складу частини НОМЕР_1 .
21.07.2025 року позивачем подано рапорт до Начальника інституту ВІТВ НТУ ХПІ, у якому просив виплатити грошову винагороду у розмірі 1000000 гривень згідно з Постановою №153 від 13 лютого 2025 року.
Листом від 28.08.2025 року командир військової частини НОМЕР_1 повідомив позивача про відсутність правових підстав для надання інформації.
13.10.2025 року позивачем подано рапорт до Командира військової частини НОМЕР_1 , у якому просив виплатити грошову винагороду у розмірі 1000000 гривень згідно з Постановою №153 від 13 лютого 2025 року.
24.11.2025 року представником позивача подано адвокатський запит до Командира військової частини НОМЕР_1 , у якому просить надати інформацію стосовно прийнятого рішення щодо рапортів позивача від 21.07.2025 року та 13.10.2025 року.
Листом від 02.12.2025 року Командир військової частини НОМЕР_1 надав відповідь, де зазначив, що ними надано відповідь листом від 28.08.2025 року №987/10219.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ), норми якого суд застосовує в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.
За змістом ч.1, ч.3 ст.1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Частиною шостою ст.2 Закону №2232-XII визначені види військової служби, зокрема, строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також інші види.
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч.14 ст.2 Закону №2232-XII).
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів, як це передбачено ч.1 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII)).
За правилами ч.2 ст.9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною 4 ст.9 Закону №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
11.02.2025 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану", пунктом 2 якої затверджений Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану та форму контракту про проходження громадянами України віком від 18 до 25 років військової служби у Збройних Силах України, Національній гвардії України та Державній прикордонній службі України на посадах осіб рядового складу (далі Постанова №153).
Пунктом 3 Постанови №153, чинної станом на час виникнення спірних відносин установлено, що учасникам експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу.
Відповідно до пункту 4 Постанови №153 особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. №64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. №2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.
Отже, із аналізу норм Постанови №153, тобто станом на час проходження позивачем військової служби, слідує, що особам рядового, сержантського і старшинського складу, які у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу, зокрема, до Збройних Сил, проходять військову службу під час воєнного стану та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн грн.
У свою чергу, військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою №153, у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни винагорода виплачується в повному обсязі.
Таким чином, одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 000000 грн. виплачується військовослужбовцям рядового, сержантського та старшинського складу, які були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану у віці до 25 років, проходять службу, брали безпосередню участь у бойових діях не менше шести місяців.
У разі поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, винагорода виплачується в повному обсязі у разі, якщо військовослужбовець брав безпосередню участь у бойових діях строком менше шести місяців.
Варто зауважити, що така винагорода виплачується військовослужбовцям за умови, якщо вони не були притягнуті до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення.
Судом втановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом який уклав 28.09.2020 року на три року. Наказом від 28.09.2020 №224 ОСОБА_1 з 28 вересня 2020 року зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та наказом від 28.08.2024 №260 ОСОБА_1 з 28 серпня 2024 року виключено зі списків особового складу частини НОМЕР_1 .
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач уклав контракт 28 вересня 2020 року, що суперечить вимогам Постанови №153, де вказано "... були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX...". 
Оскільки, Кабінет Міністрів України конкретизував суб`єктів, на яких розповсюджуються указані приписи, а саме тих, які були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, тому у суду відсутні підстави для розширеного тлумачення вказаних приписів Постанови № 153, оскільки Кабінет Міністрів України безпосередньо визначив всі умови за яких надається винагорода у розмірі 1000000 гривень.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина 2 статті 19 Конституції України).
На момент виникнення спірних правовідносин, суд вважає, що відповідач, який зобов`язаний діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не мав законодавчих підстав для виплати позивачу спірної винагороди.
Також, відповідач позбавлений можливості на власний розсуд застосовувати Постанову № 153, у межах спірних правовідносин, шляхом її розповсюдження на осіб, які не підпадають під уже визначені умови.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» визначено, що дискримінація - ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.
Суд вказує, що думка позивача про тлумачення Постанови №153 у вузькому значенні, тобто лише відносно осіб, які уклали контракт до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану буде дискримінаційним відносно осіб, які продовжили контракт під час дії воєнного стану, не приймається судом, оскільки застосування приписів законодавства, зокрема Постанови № 153, не може вказувати на наявність дискримінації. 
Також, суд зазначає, що позивачем не продовжено контракт, оскільки наказом від 28 серпня 2024 року позивача виключено зі списків особового складу військової частини, ще до закінчення укладеного контракту 28 вересня 2020 року.
Тому суд дійшов висновку про те, що відповідачем у спірних правовідносинах не було прийнято (вчинено) протиправних рішень, дій чи бездіяльності.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,- 

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» (ЄДРПОУ 07905262) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії- відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Ю.Ю.Дору