ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці
02 березня 2026 року 	Справа № 926/2343/16	

Господарський суд Чернівецької області у складі колегії: головуючого судді Марущака І.В., суддів Ніколаєва М.І., Гончарука О.В., за участю секретаря судового засідання Терещенко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, місто Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код ЄДРПОУ 20077720)

до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» (58005, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Винниченка, 9-А, код ЄДРПОУ 03336166)

про стягнення 169 341 198,45 грн,

представники:
від позивача– адвокат Овчарук О.О.;
від відповідача– не з`явився.

І. Стислий виклад позовних вимог.
У серпні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», яке змінило найменування на Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз», яке змінило найменування на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз», про стягнення 169 341 198,45 грн, з яких сума основного боргу – 139 568 597, 41 грн, пеня – 22 191 959,18 грн, 3% річних – 1 709 985,78 грн, інфляційні втрати – 5 870 656, 08 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовуються неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором на купівлю-продаж природного газу №13-248-ВТВ від 04.01.2013 року, яке полягало у неповній та несвоєчасній оплаті за поставлений природний газ. 
У відзиві на позов № 05/470 від 26.09.2016 відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що відповідно до пункту 1.2 Договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для ВТВ та нормованих втрат. Можливість ПАТ «Чернівцігаз» розрахуватись з ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за природний газ для потреб ВТВ залежить від затвердженого граничного допустимого розміру ВТВ, а також від наявності відповідної складової у тарифі на розподіл природного газу. Протягом 2014- 2015 років при формуванні та затвердженні гранично допустимого розміру ВТВ та тарифу на розподіл природного газу Міністерство енергетики та вугільної промисловості України (далі - Міненерго) та Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) не врахували обсяги витрат газу відповідача на покриття ВТВ.
ПАТ «Чернівцігаз» зазначає, що воно належним чином виконувало свої зобов`язання за договором, але виконання зобов`язань стало неможливим саме внаслідок бездіяльності третіх осіб – органів державної влади (Міненерго та НКРЕКП), що полягає у невиконанні ними норм статті 30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статті 9 Закону України «Про природні монополії», Методики визначення питомих виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 № 264.
Саме дії третіх осіб, на переконання ПАТ «Чернівцігаз», призвели до часткової неможливості оплати ним того обсягу природного газу, який не було враховано при встановленні тарифів на розподіл природного газу, а саме в розмірі 23 452 000 куб.м. на загальну суму 189 450 099,60 грн. За умови дотримання Міненерго та НКРЕКП вимог вищезазначених законодавчих та підзаконних нормативних актів тариф на розподіл природного газу для ПАТ «Чернівцігаз» повинен був врахувати більший обсяг природного газу для потреб ВТВ, який би повністю охоплював величину природного газу, придбаного за договором №13-248-ВТВ, а відтак дозволив би уникнути настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
Відповідно до пунктів 8.1, 8.2 Договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків щодо договору, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин). Під форс-мажорними обставинами розуміють обставини, які виникли внаслідок непередбачених сторонами подій надзвичайного і невідворотного характеру, включаючи вибухи на газопроводі, пожежі, землетруси, повені, оповзні, інші стихійні лиха, війну або військові дії. Строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин.
Сертифікатом Торгово-промислової палати України від 29.03.2016 № 6067 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчено настання таких обставин, а саме: дії/бездіяльність третіх осіб/органів держаної влади Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» щодо настання зобов`язань, виконання яких передбачено щомісячно: оплата придбаного протягом 2014-2015 років природного газу в частині обсягів виробничо-технологічних витрат та нормативних втрат, які не були враховані при встановлені тарифів на розподіл природного газу, у розмірі 23,452 млн. куб. м. за договором №13-248-ВТВ на купівлю-продаж природного газу, укладеним 04.01.2013 між Публічним акціонерним товариством «Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз». Форс-мажорні обставини настали з 01.05.2014 та тривають до 29.03.2016, що унеможливлює виконання зазначеного зобов`язання за договором купівлі-продажу природного газу. Про настання форс-мажорних обставин АТ «Чернівцігаз» повідомило ПАТ «НАК «Нафтогаз України» листом № 01/913 від 31.03.2016, до якого додало копію вказаного сертифіката.
Додатковим доказом протиправності дій третіх осіб є постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.09.2015 р. у справі № 826/15132/15, що набрала законної сили, якою скасовано Додаток до Наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 02.03.2015 № 122 «Про затвердження розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат газорозподільних підприємств на 2015 рік» в частині встановлення, в тому числі й для ПАТ «Чернівцігаз», розміру нормативних витрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах. Зобов`язано Міністерство енергетики та вугільної промисловості України затвердити на 2015 рік розміри нормативних втрат і виробничо-технологічних втрат природного газу в газорозподільних мережах на підставі Методики визначення питомих втрат та виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 № 264 та Методики визначення питомих втрат природного газу при його вимірюваннях побутовими лічильниками в разі неприведення об`єму газу до стандартних умов, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 21.10.2003 № 595. 
Таким чином, на переконання ПАТ «Чернівцігаз», позовні вимоги щодо стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором на період дії форс-мажорних обставин, спричинених незаконними діями/бездіяльністю третіх осіб на які ПАТ «Чернівцігаз» не може вплинути, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Позивач подав заперечення на відзив № 14/2-2001 від 07.10.2016, в якому на спростування заперечень відповідача на позов зазначає, що обставини, на які посилається відповідач, не можуть бути підставою для звільнення від виконання обов`язків за договором №13-248-ВТВ від 04.01.2013, а сертифікат Торгово-промислової палати України виданий поза межами наданих повноважень і не відповідає вимогам чинного законодавства.
По-перше, згідно ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами є, зокрема, протиправні дії третіх осіб, а у поданому відповідачем сертифікаті вказано обставини, які не можуть бути підставою для настання форс-мажору, оскільки такі обставини не передбачені ні ст. 14-1 вказаного вище Закону, ні будь-яким іншим нормативно-правовим актом в Україні. В контексті сертифікату № 6076 може розглядатись лише протиправність дій третіх осіб, а не органів влади. Окрім того, протиправність повинна бути встановлена відповідним документом (рішення компетентного суду, вирок суду тощо). 
По-друге, у сертифікаті Торгово-промислової палати однозначно стверджується, що, починаючи з 1 травня 2014 року здійснення відповідачем господарської діяльності та виконання відповідачем своїх зобов`язань є унеможливленим в зазначені терміни (з 01.05.2014 і на майбутнє). В той же час відповідач продовжує здійснювати господарську діяльність і виконувати зобов`язання. Таким чином, висновок ТПП України про неможливість виконання відповідачем своїх зобов`язань не відповідає дійсності. Форс-мажорні обставини, посвідчені Сертифікатом, мають строковий характер і не означають неможливості виконання зобов`язання в майбутньому, відтак дія обставин непереборної сили не тягне за собою припинення зобов`язання з оплати поставленого природного газу. Відповідач не виконав свій обов`язок стосовно негайного повідомлення позивача про дію обставин непереборної сили.
ПАТ «Чернівцігаз» після повернення справи №926/2343/16 на новий розгляд подало відзиви на позов від 23.03.2018 та від 17.04.2018, в яких зазначає, що підставою для направлення справи на новий розгляд стало ставлення під сумнів наявності ознак надзвичайності та невідворотності в діях (бездіяльності) третіх осіб, встановлених Торгово-промисловою палатою України при видачі відповідачу сертифікату ТПП № 6067 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 29.03.2016.
В контексті надзвичайності та невідворотності форс-мажорних обставин вказує на те, що діяльність з розподілу природного газу здійснюється ПАТ «Чернівцігаз» в умовах імперативного державного регулювання, у тому числі в частині встановлення тарифів на транспортування газу газорозподільними мережами, тариф на розподіл природного газу є фактично єдиним джерелом для функціонування відповідача. Так, за умовами п. 2.2.4 Ліцензійних умов від 13.01.2010 № 12 перехресне субсидіювання, тобто переміщення коштів в межах одержаної ліцензіатом тарифної виручки для фінансової підтримки одного елементу структури витрат за рахунок іншого елементу структури витрат тарифу – заборонено. При цьому, тариф на розподіл природного газу – це виражена у грошовій формі вартість реалізації замовнику послуг із транспортування розподільними трубопроводами газорозподільним підприємством 1000 кубічних метрів природного газу (Процедура встановлення та перегляду тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання природного газу, закачування, зберігання та відбору природного газу, затверджена постановою НКРЕ від 03.04.2013 № 369.

ІІ. Процесуальні дії у справі.
Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 23.12.2016 у справі № 926/2343/16, яке залишено без змін постановами Львівського апеляційного господарського суду від 01.03.2017 та Вищого господарського суду України від 20.06.2017, у задоволенні позову відмовлено.
Разом з тим, постановою Верховного Суду від 14.02.2018 вказані вище судові рішення – скасовано, а справу №926/2343/16 передано на новий розгляд Господарському суду Чернівецької області.
01 березня 2018 матеріали справи повернулись до Господарського суду Чернівецької області та в автоматизованому порядку передані на розгляд судді Марущаку І.В.
Ухвалою суду від 02.03.2018 прийнято до розгляду справу № 926/2343/16 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 27.03.2018, установлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.
Ухвалою від 27.03.2018 відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 17.04.2018. 
Ухвалою суду від 17.04.2018 продовжено строк підготовчого провадження та оголошено перерву до 08.05.2018.
За наслідками підготовчого засідання 08.05.2018 суд постановив ухвалу, якою призначив колегіальний розгляд справи № 926/2343/16 у складі трьох суддів.
Протоколом автоматичного визначення складу колегії від 08.05.2018 року дану справу передано на розгляд колегії суддів у складі Марущака І.В. (головуючий), Ніколаєва М.І. та Байталюка В.Д.
Ухвалою суду від 10.05.2018 призначено розгляд справи у підготовчому засіданні на 30.05.2018, яке в подальшому було відкладено на 03.07.2018.
Судове засідання 03.07.2018 не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю члена колегії – судді Ніколаєва М.І., про що учасники справи були сповіщені повідомленням керівника апарату Господарського суду Чернівецької області. 
Ухвалою суду від 09.07.2018 розгляд справи у підготовчому засіданні призначено того ж дня о 16 год. 00 хв. в режимі відеоконференції.
Іншою ухвалою суду від 09.07.2018, серед іншого, зупинено розгляд справи № 926/2343/16 до набрання законної сили рішенням по справі № 826/7306/18, яка розглядається Окружним адміністративним судом міста Києва. Цією ж ухвалою суд зобов`язав сторони в п`ятиденний строк після набрання законної сили рішенням по справі № 826/7306/18 повідомити суд про результат її розгляду.
Зазначена ухвала сторонами оскаржена не була та набрала законної сили 12.07.2018.
Ухвалою суду від 12.05.2020 відмовлено у задоволенні клопотання позивача з процесуальних питань від 04.05.2020 № 39/1-286-20.
Ухвалою від 15.06.2020 у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про поновлення провадження у справі відмовлено.
Ухвалою суду від 04.07.2025 провадження у справі № 926/2343/16 поновлено, справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні 20.08.2025.
Ухвалою від 20.08.2025 судове засідання за участю представника Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» вирішено провести в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. 
Протокольною ухвалою суду від 20.08.2025 в підготовчому засіданні оголошено перерву до 04.09.2025 та протокольною ухвалою від 04.09.2025 оголошено перерву до 07.10.2025.
Судове засідання 07.10.2025 не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії Байталюка В.Д., про що учасників справи було повідомлено у відповідності до п. 2.12 Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду Чернівецької області повідомленням заступника керівника апарату суду про неможливість проведення судового засідання.
15.10.2025 відповідно до службової записки головуючого судді Марущака І.В на підставі мотивованого розпорядження заступника керівника апарату суду Скрипничука І.В. від 15.10.2025 здійснено автоматизований розподіл справи № 926/2343/16.
Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 15.10.2025 сформовано новий склад колегії судів з розгляду справи № 926/2343/16: головуючий суддя Марущак І.В, судді Ніколаєв М.І., Гончарук О.В.
Ухвалою від 17.10.2025 прийнято до провадження та призначено справу №926/2343/16 до розгляду колегією суддів у складі: головуючого судді – Марущака І.В, суддів Ніколаєва М.І., Гончарука О.В., розгляд справи у підготовчому засіданні призначено на 05.11.2025. 
04.11.2025 Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» через систему «Електронний суд» подано клопотання про зупинення провадження у справі №926/2343/16 до набрання законної сили рішенням суду у справі №826/7306/18, яка розглядається Львівським окружним адміністративним судом.
06.11.2025 від Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі, в яких позивач повідомляє, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року № 226 «Деякі питання акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» перейменувано в Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України». Враховуючи зазначене, просить вважати правильним своє найменування – Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».
В судовому засіданні 05.11.2025 представники сторін висловили свої позиції щодо клопотання про зупинення провадження у справі, відтак колегія суддів оголосила про перехід до стадії ухвалення судового рішення щодо клопотань про зупинення провадження у справі та відклала його проголошення на 07.11.2025.
Крім того, судом встановлено, що рішенням загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Чернівцігаз» (протокол загальних зборів акціонерів ПАТ «Чернівцігаз» № 1 від 20.03.2019) затверджено Статут АТ «Чернівцігаз» в новій редакції, відповідно до якого Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» (58009, м. Чернівці, вул. Винниченка, 9-а, код ЄДРПОУ 03336166) є новим найменуванням Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз», на підтвердження чого надано Статуту АТ «Чернівцігаз» та Виписку з ЄДРПОУ АТ «Чернівцігаз».
Згідно пункту 1.1.1. Статуту відповідача, Акціонерне товариство «оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» є новим найменуванням Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства».
Згідно з пунктом 1.2.1. Статуту Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» є правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз».
За таких обставин колегія суддів ухвалила врахувати зміну найменування сторін та в подальшому вживати найменування позивача – Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та найменування відповідача – Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз».
За наслідками підготовчого засідання колегія суддів постановила ухвалу від 07.11.2025 про відмову у задоволенні клопотань Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» про зупинення провадження у справі № 926/2343/16 до закінчення розгляду адміністративної справи № 826/7306/18 від 19.08.2025, вх. № 2735 та від 05.11.2025, вх. № 3758, закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 26.11.2025.
В судовому засіданні 26.11.2025 представники сторін надали пояснення по суті позовних вимог. У зв`язку зі спливом часу, відведеного для проведення судового засідання, судом оголошено перерву у розгляді справи по суті до 12.12.2025, судове засідання за участю представника позивача вирішено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Судове засідання 12.12.2025 не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Марущака І.В., про що учасники справи були сповіщені повідомленням заступника керівника апарату Господарського суду Чернівецької області про неможливість проведення судового засідання. 
Ухвалою суду від 17.12.2025 призначено судове засідання з розгляду справи № 926/2343/16 по суті на 16.01.2026, судове засідання за участю представника позивача вирішено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
В судовому засіданні 16.01.2026 судом частково досліджено матеріали справи та у зв`язку зі спливом часу, відведеного для проведення судового засідання, оголошено перерву у розгляді справи по суті до 23.01.2026, про що постановлено письмову ухвалу. Судове засідання за участю представника позивача вирішено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Судове засідання 23.01.2026 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Гончарука О.В. у відпустці, про що учасники справи були сповіщені повідомленням заступника керівника апарату Господарського суду Чернівецької області про неможливість проведення судового засідання.
Ухвалою суду від 30.01.2026 призначено судове засідання з розгляду справи № 926/2343/16 по суті на 13.02.2026, судове засідання за участю представника позивача вирішено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Судове засідання 13.02.2026 не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Гончарука О.В., про що учасники справи були сповіщені повідомленням заступника керівника апарату Господарського суду Чернівецької області про неможливість проведення судового засідання. 
Ухвалою від 18.02.2026 призначено судове засідання з розгляду справи № 926/2343/16 по суті на 02.03.2026, судове засідання за участю представника позивача вирішено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Відповідач явку свого представника в судове засідання 02.03.2026 не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення ухвали суду від 18.02.2026 в його електронний кабінет, про причини неявки суд не повідомив.
Частиною четвертою статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.
Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно із пунктом 1 частини третьої цієї статті ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
За таких обставин суд вирішив за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні без участі представника відповідача.
В судовому засіданні суд завершив дослідження матеріалів справи та заслухав судові дебати.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.
З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд установив таке.
04 січня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (Продавець) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» (Покупець) укладено договір на купівлю-продаж природного газу № 13-248-ВТВ (надалі – Договір), за умовами пункту 1.1. якого (в редакції Додаткової угоди № 11 від 22.12.2014) Продавець зобов`язується передати у власність Покупцю у 2013-2015 роках природний газ, а покупець зобов`язується - прийняти та оплатити газ на умовах цього договору.
Пунктом 1.2. Договору сторони передбачили, що газ використовується покупцем виключно для виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат Покупця (далі ВТВ).
В подальшому до договору сторонами вносились зміни та доповнення шляхом укладення відповідних додаткових угод, а саме: № 1 від 04.04.2013, № 2 від 10.07.2013, № 3 від 08.08.2013, № 4 від 31.12.2013, № 5 від 28.04.2014, № 6 від 07.05.2014, № 7 від 10.06.2014, № 8 від 05.09.2014, № 9 від 10.11.2014, № 10 від 08.12.2014, № 11 від 22.12.2014, № 12 від 05.02.2015, № 13 від 10.03.2015, № 14 від 03.04.2015, № 15 від 12.05.2015, № 16 від 03.06.2015, № 17 від 10.07.2015, № 18 від 12.10.2015, № 19 від 28.10.2015.
Згідно п. 2.1 Договору із врахуванням змін, внесених додатковою угодою № 12, Продавець передає Покупцеві у період з 01 січня 2013 р. по 31 грудня 2015 року газ в обсязі до 69961,580 тис. куб. м, у тому числі: у 2013 році 14679,674 тис. куб. м; у 2014 році до 25182,685 тис. куб. м; у 2015 році до 30099,221 тис. куб. м.
Право власності на газ переходить від продавця до покупця у пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов`язану з правом власності на газ (п. 3.1 Договору).
Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцю у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу (п. 3.3 Договору).
Відповідно до пункту 3.4 Договору сторони погодили, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов`язується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акта приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов`язується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.
Згідно пункту 5.1. Договору ціна (граничний рівень цін) на газ установлюються Національною комісією регулювання енергетики України (НКРЕ).
Відповідно до пункту 6.1. Договору, з врахуванням змін, внесених Додатковою угодою № 4, оплата за газ здійснюється Відповідачем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Відповідачем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного Сторонами акту приймання-передачі газу.
Відповідно до пунктів 7.1 - 7.2 Договору за не виконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно чинному законодавству України. У разі невиконання Покупцем умов пунктів 6.1 цього Договору він зобов`язується сплатити Продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.
Згідно пункту 8.1 Договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обовязків щодо договору, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин).
Під форс-мажорними обставинами розуміють обставини, які виникли внаслідок непередбачених сторонами подій надзвичайного і невідворотного характеру, включаючи вибухи на газопроводі, пожежі, землетруси, повені, оповзні, інші стихійні лиха, війну або військові дії. Строк виконання зобовязань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин (пункт 8.2 Договору).
Сторони зобов`язані негайно повідомити про обставини форс-мажору та протягом чотирнадцяти днів з дати їх виникнення надати підтверджуючі документи відповідно до законодавства (пункт 8.3 Договору).
Настання обставин форс-мажору підтверджується у встановленому законодавством порядку (пункт 8.4 Договору).
Пунктом 8.5 Договору сторони визначили, що виникнення зазначених обставин не є підставою для відмови покупця від сплати продавцеві за газ, який був поставлений до їх виникнення.
Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 січня 2013 року, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за газ – до їх повного здійснення (ст. 11 Договору в редакції додаткової угоди № 11 до нього).
Судом установлено, що позивачем свої зобов`язання за договором виконані в повному обсязі та поставлено з січня 2013 року по грудень 2015 року природний газ в об`ємі 39852,305 тис. куб. м. на загальну суму 382 480 634,46 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу.
Вищевказані акти підписані без жодних зауважень, заперечень, застережень та за відсутності претензій або повідомлень про порушення умов Договору.
Відповідач свої зобов`язання за Договором виконав частково, сплатив позивачу 242 912 037,05 грн, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 139 568 597,41 грн.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань з оплати за поставлений природний газ позивачем згідно п. 7.2. Договору нараховано пеню в сумі 22 191 959,18 грн та на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховано три проценти річних в сумі 1 709 985,78 грн та інфляційні втрати в сумі 5 870 656,08 грн.
В матеріалах справи міститься Сертифікат ТПП №6076 від 29.03.2016 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), яким засвідчено настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили ), зокрема, дії/бездіяльність третіх осіб/органів держаної влади Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» щодо настання зобов`язань, виконання яких передбачено щомісячно: оплата придбаного протягом 2014-2015 років природного газу в частині обсягів виробничо-технологічних витрат та нормативних втрат, які не були враховані при встановлені тарифів на розподіл природного газу, у розмірі 23,452 млн. куб. м. за договором №13-248-ВТВ на купівлю-продаж природного газу, укладеним 04.01.2013 між Публічним акціонерним товариством «Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз».
Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання - 01.05.2014; дата закінчення - тривають до 29.03.2016.
Сертифікат №6076 від 29.03.2016 внесений до Єдиного Реєстру сертифікатів, виданих, що підтверджено Торгово-промисловою палатою України у відповіді від 08.12.2016 на звернення відповідача.
Листом від 31.03.2016 №01/913 відповідач повідомив позивача про настання обставин форс-мажору, до якого додав копію вказаного Сертифікату ТПП.

ІV. Мотиви суду та оцінка наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України).
Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 ЦК України).
Частиною першою статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.
У разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом (стаття 611 ЦК України).
Частиною першою статті 75 ГПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Як вже зазначалось та не заперечується сторонами, що позивачем свої зобов`язання виконані в повному обсязі, а саме поставлено із січня 2013 року по грудень 2015 року природний газу в об`ємі 39 852,305 тис.куб.м. на загальну суму 382 480 634, 46 грн; відповідач свої зобов`язання за договором виконав частково, у зв`язку з чим основна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 139 568 597,41 грн.
Докази сплати відповідачем вказаної суми матеріали даної справи не містять.
Фактично, доводи відповідача, які викладені ним у відзиві на позовну заяву, зводяться до того, що виконання зобов`язань стало неможливим саме внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які зафіксовані у Сертифікаті ТПП №6076 від 29.03.2016.
Надаючи оцінку цим доводам, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пунктів 8.1. - 8.2. Договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків щодо договору, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин). Під форс-мажорними обставинами розуміють обставини, які виникли внаслідок непередбачених сторонами подій і невідворотного характеру, включаючи вибухи на газопроводі, пожежі, землетруси, повені, оповзні, інші стихійні лиха, війну або військові дії. Строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин.
З матеріалів справи вбачається, що 29.03.2016 Торгово-промисловою палатою України виданий Сертифікат № 6076 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) на підтвердження настання форс-мажорних обставин, що полягають у дії/бездіяльності третіх осіб/органів державної влади, які призвели до унеможливлення виконання відповідачем зобов`язання щодо остаточного розрахунку за договором №13-248-ВТВ по оплаті придбаного протягом 2014-2015 років природного газу в частині обсягів виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат, які не були враховані при встановлені тарифів на розподіл природного газу, які настали з 01.05.2014 та тривали до 29.03.2016. 
Відповідно до частини третьої статті 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.
Згідно з частиною другою статті 14-1 вказаного Закону форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Частиною першою статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Відповідно д статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
В пункті першому частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.
Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.
Таким чином, непереборна сила (форс-мажорні обставини) повинна мати ознаки надзвичайності і невідворотності.
Разом з тим, встановлені у Сертифікаті ТПП № 6076 від 29.03.2016 обставини, а саме, дії/бездіяльність третіх осіб, які призвели до унеможливлення виконання відповідачем своїх зобов`язань, визначених п. 6.1 договору по оплаті придбаного протягом 2014-2015 років природного газу в частині обсягів виробничо-технологічних витрат та нормативних втрат, які не були враховані при встановленні тарифів на розподіл природного газу, не мають ознак надзвичайності і невідворотності.
Такі обставини не відповідають розумінню непереборної сили, визначеної статтею 617 ЦК України.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачем на виконання умов укладеного договору здійснювалось постачання природного газу протягом 2013-2015 років відповідачу, а відповідачем газ споживався з призначенням згідно укладеного договору для виробничо-технологічних витрат та нормативних втрат покупця. Кореспондуючим обов`язком покупця, за умовами укладеного між сторонами договору, є своєчасна оплата спожитого природного газу, який належним чином відповідач не виконав.
Матеріалами справи підтверджується, що протягом дії договору № 13-248-ВТВ відповідач отримував природний газ та погоджувався на його ціну, у тому числі й шляхом укладення додаткових угод щодо ціни на природний газ, при цьому був обізнаний щодо встановлених тарифів. 
Отже, зазначені у Сертифікаті ТПП № 6076 від 29.03.2016 обставини не є підставою для звільнення відповідача як від виконання основного зобов`язання щодо оплати природного газу, так і від відповідальності за його невиконання.
Аналогічна правова позиція (щодо аналогічних сертифікатів ТПП) викладена у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 11.04.2018 у справі № 904/4470/16 та від 14.05.2019 у справі № 904/1224/18.
Щодо доводів АТ «Чернівцігаз» про те, що діяльність з розподілу природного газу здійснюється ПАТ «Чернівцігаз» в умовах імперативного державного регулювання, у тому числі в частині встановлення тарифів на транспортування газу газорозподільними мережами, тариф на розподіл природного газу є фактично єдиним джерелом для функціонування відповідача, колегія суддів зазначає таке.
Як вже зазначалося, предметом позову у цій справі № 926/2343/16 є вимога АТ «НАК «Нафтогаз Україна» до АТ «Чернівцігаз» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу та нарахованих пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, підставою позову є порушення АТ «Чернівцігаз» умов вказаного договору купівлі-продажу.
Предметом доказування у справі № 926/2343/16 є обставини щодо наявності та розміру заборгованості. Судом встановлено, що на підтвердження обставин, які є предметом судового розгляду, АТ «НАК «Нафтогаз України» надало такі докази, як копію договору купівлі-продажу та актів приймання-передачі природного газу на підтвердження виникнення зобов`язань з поставки газу позивачем та оплатити його вартості відповідачем, що дає можливість суду встановити та оцінити певні конкретні обставини, що мають суттєве значення для вирішення цього спору, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Господарський суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази про обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення сторін, є достатніми для ухвалення судового рішення.
Разом із цим, колегія суддів звертає увагу, що питання встановлення необґрунтованих тарифів пов`язаних з цим наслідків у вигляді шкоди не стосується правовідносин сторін, відтак відповідач може звернутися до суду з відповідним позовом щодо відшкодування шкоди з третіх осіб, якими на думку відповідача йому заподіяна дана шкода.
Відповідно, посилання відповідача на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.09.2015 у справі № 826/15132/15 також не приймається до уваги, оскільки в ній встановлюються факти та правовідносини відповідача з іншими особами, а не з позивачем.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «НАК «Нафтогаз України» в частині стягнення з АТ «Чернівцігаз» 139 568 597, 41 грн основної заборгованості є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами даної справи, відповідно, такими, що підлягають задоволенню.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань з оплати за поставлений природний газ позивачем на прострочену заборгованість згідно п. 7.2. Договору нараховано пеню в сумі 22 191 959,18 грн та на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховано три проценти річних в сумі 1 709 985,78 грн та інфляційні втрати в сумі 5 870 656,08 грн.
Згідно частини 1 статті 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до п. 7.2 договору у разі невиконання Покупцем умов договору він зобов`язується сплатити Продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Перевіривши розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, долучений позивачем до позовної заяви, суд дійшов висновку щодо його обґрунтованості, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 22 191 959,18 грн, 3% річних в сумі 1 709 985,78 грн та 5 870 656,08 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, жодних заперечень щодо арифметичної правильності заявлених до стягнення сум відповідачем не подано.

V. Висновки суду.
За наслідками розгляду цієї справи суд прийшов до висновку, що позивач поставив відповідачу, а останній спожив природній газ за договором постачання природного газу, проте останній неналежно виконав обов`язку щодо його оплати, внаслідок з нього підлягає стягненню 139 568 597,41 грн основного боргу, 22 191 959,18 грн пені, 1 709 985,78 грн 3% річних та 5 870 656,08 грн інфляційних втрат.

VІ. Розподіл судових витрат.
Позивачем за подання позову сплачений судовий збір в сумі 206 700,00 грн згідно платіжного доручення № 4001476 від 23.02.2016.
За подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Чернівецької області від 23.12.2016 у вказаній справі позивачем сплачений судовий збір в сумі 227 370,00 грн згідно платіжного доручення № 4010930 від 27.12.2016.
Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.03.2017 у справі № 926/2343/16 рішення Господарського суду Чернівецької області від 23.12.2016 залишено без змін. Витрати зі сплати судового збору за перегляд рішення в апеляційному порядку покладено на апелянта/позивача.
ПАТ «НАК «Нафтогаз України» оскаржено рішення Господарського суду Чернівецької області від 23.12.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01.03.2017 у справі № 926/2343/16 до Вищого господарського суду України, за подання касаційної скарги сплачений судовий збір в сумі 288 000,00 грн згідно платіжного доручення № 5001878 від 07.03.2017.
Постановою Вищого господарського суду України від 20.06.2017 у справі № 926/2343/16 рішення Господарського суду Чернівецької області від 23.12.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01.03.2017 залишено без змін. 
Разом з тим, постановою Верховного Суду від 14.02.2018 вказані вище судові рішення судів – скасовано, а справу №926/2343/16 передано на новий розгляд Господарському суду Чернівецької області.
За подання заяви про перегляд Верховним Судом постанови Вищого господарського суду України від 20.06.2017, постанови Львівського апеляційного господарського суду від 01.03.2017 та рішення Господарського суду Чернівецької області від 23.12.2016 позивачем
сплачений судовий збір в сумі 268 710,00 грн згідно платіжного доручення № 5006231 від 20.09.2017.
В постанові Верховного Суду від 14.02.2018 в справі № 926/2343/16 не здійснювався розподіл судових витрат, оскільки судові рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій було скасовано, а справу №926/2343/16 передано на новий розгляд Господарському суду Чернівецької області.
Суд зазначає, що у випадку, коли касаційний суд скасовує судові рішення та направляє справу на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, остаточного вирішення спору не відбувається. За таких умов розподіл судових витрат, у тому числі витрат на сплату судового збору за подання апеляційної та касаційної скарги, має здійснюватися тим судом, який ухвалить остаточне рішення за результатами нового розгляду справи.
За таких обставин розподілу підлягають витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви, апеляційної та касаційної скарги, а також заяви про перегляд Верховним Судом рішення суду першої інстанції та постанов апеляційної та касаційної інстанцій.
У відповідності до статті 129 ГПК України сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви, апеляційної та касаційної скарги, а також заяви про перегляд Верховним Судом рішення суду першої інстанції слід покласти на відповідача.
Про понесення інших судових витрат учасники справи не заявляли.
Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 73, 74, 86, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» (58005, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Винниченка, 9-А, код ЄДРПОУ 03336166) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, місто Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код ЄДРПОУ 20077720) заборгованість за договором на купівлю-продаж природного газу №13-248-ВТВ від 04.01.2013 року в сумі 139 568 597,41 грн, 22 191 959,18 грн пені, 1 709 985,78 грн 3% річних та 5 870 656,08 грн інфляційних втрат, а також 990 780,00 грн витрат зі сплати судового збору. 
3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Повний текст рішення складено та підписано 12 березня 2026 року.

Головуючий суддя І.В. Марущак 

Суддя М.І. Ніколаєв 

Суддя О.В. Гончарук