ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2372/26 Справа № 212/9143/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Борис О.Н. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,
суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.,
секретар судового засідання Лідовська А.А.,
учасники справи:
заявник (боржник) – Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»,
заінтересовані особи – ОСОБА_1 (стягувач), Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцов Ігор Вікторович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження, за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на ухвалу Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 10 листопада 2025 року, постановлену суддею Борис О.Н. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, дата складення повного судового рішення 10 листопада 2025 року,

ВСТАНОВИВ

23 червня 2025 року Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ПРАТ «ЦГЗК») звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова І.В.,, стягувач ОСОБА_1 . 
Вимоги скарги обґрунтовані тим, що рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (після перейменування – Покровський районний суд міста Кривого Рогу) від 17 жовтня 2024 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до ПРАТ «ЦГЗК» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, стягнуто з ПРАТ «ЦГЗК» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 150 000,00 грн, без утримання податку з доходу фізичних осіб, в решті позовних вимог відмовлено. 
06 травня 2025 року постановою Дніпровського апеляційного суду рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2024 року залишено без змін. 
На виконання вказаного рішення суду 09 травня 2025 року на банківський рахунок позивача були перераховані грошові кошти у сумі 150 000,00 грн на виконання рішення суду. Однак стягувач ОСОБА_1 звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова І.В. із заявою про відкриття виконавчого провадження для примусового виконання рішення суду. 
20 червня 2025 року приватним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного рішення суду. 20 червня 2025 року скаржник направив на електронну адресу приватного виконавця заяву про закінчення виконавчого провадження за №78423104. Однак, 20 червня 2025 року з банківського рахунку скаржника відкритого в АТ «ПУМБ» проведено примусове списання коштів у сумі 165 500,00 грн, які були перераховані приватному виконавцю Шевцову І.В. в рамках вищевказаного виконавчого провадження. 
У зв`язку з тим, що приватним виконавцем не враховано в межах виконавчого провадження та не постановлено постанову про закінчення виконавчого провадження, скаржник вважає дії приватного виконавця незаконними і протиправними по не направленню листа до банку про відкликання платіжної інструкції до списання коштів з рахунку платника ПРАТ «ЦГЗК» при примусовому виконанню даного виконавчого провадження. 
На підставі викладеного, просив визнати незаконними та протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова Ігоря Вікторовича по не направленню листа до банку про відкликання платіжної інструкції до списання коштів з рахунку платника ПРАТ «ЦГЗК» при примусовому виконанні виконавчого листа по справі №212/9143/24; зобов?язати приватного виконавця повернути на користь ПРАТ «ЦГЗК» грошові кошти стягнуті згідно Інформаційного повідомлення про платіжну операцію за платіжної інструкцією стягувача від 20.06.2025 у сумі 165 500,00 грн.
Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 10 листопада 2025 року скаргу Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова Ігоря Вікторовича, стягувач ОСОБА_1 , залишено без задоволення. 
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ПРАТ «ЦГЗК» звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 10 листопада 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу. 
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що розгляд скарги ПРАТ «ЦГЗК» відбувся судом першої інстанції з порушенням строків розгляду справи. При цьому матеріали справи не містять клопотань щодо продовження строків розгляду та відповідних ухвал суду. Суддя в порушення ч. 3 ст. 212 ЦПК України не розглянув заяву представника ПРАТ «ЦГЗК» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та не постановив відповідну ухвалу. В день судового засідання 11.07.2025 року представник ПРАТ «ЦГЗК» не був запрошений до участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції. І лише 29.10.2025 року після подання клопотання про рух справи до електронного кабінету ПРАТ «ЦГЗК» у підсиситемі «Електронний суд» надійшла судова повістка про виклик до суду на 07.11.2025 року. Заначене свідчить про неправомірність дій суду щодо порушення права на справедливий і публічний розгляд скарги ПРАТ «ЦГЗК» упродовж розумного строку незалежним і безстроннім судом. 
Посилаючись на положення ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», зазначає, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. 20.06.2025 року об 11.50 на офіційну електронну пошту приватного виконавця, яка міститься на офіційному сайті Некомерційна професійна організація «Асоціація приватних виконавців України» представником ПРАТ «ЦГЗК» було направлено повідомлення із заявою про закінчення виконавчого провадження 78423104 та платіжною інструкцією №4500026357 від 09.05.2025 року. Із наданої платіжної інструкції чітко вбачалося, що рішення суду є виконаним та грошові кошти отримані стягувачем. Однак виконавець не вчинив дії по направленню листа до банку про відкликання платіжної інструкції чим порушив права боржника та фактично вчинив дії щодо повторного виконання судового рішення. Зазначає, що виконавець зобов`язаний був перевірити інформацію про добровільне виконання судового рішення до відкриття та 20.062025 року винести постанову про закінчення виконавчого провадження. Лише після отримання скарги, яку було подано до суду 23.06.2025 року, приватний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження. При цьому до теперішнього часу приватний виконавець не вчинив дій щодо повернення безпідставно стягнутих коштів з боржника. 
Посилається, що суд першої інстанції залишив поза увагою наявні у справі докази та безпідставно відмовив у задоволенні скарги. 
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Заслухавши суддю доповідача,представника ПРАТ «ЦГЗК» - Рабко Т.О., яка підтримала доводи апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні з підстав викладених в апеляційній скарзі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених вимог за наявними у справі матеріалами, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.
Залишаючи скаргу ПРАТ «ЦГЗК» без задоволення, суд першої інстанції дійшов висновку, що приватний виконавець діяв в межах своїх повноважень, які пеердбачені Законом України «Про виконавче провадження», відповідно до вимог чинного законодавства України, з дотриманням засад диспозитивності, незалежності, справедливості, неупередженості та об`єктивності. 
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції та суддів виходить з наступного.
Відповідно ч.1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно ст. 1, 2 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.
Правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.
Згідно ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч.1 ст.448 ЦПК України).
Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Отже, право на звернення зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за правилами цивільного судочинства пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого згідно з ЦПК України, та його примусовим виконанням відповідним органом, а також у випадку якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані.
Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2024 року у цивільній справі №212/9143/24, 2/212/3962/24 було частково задоволено позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 150 000,00 грн, без утримання податку з доходу фізичних осіб та судовий збір в розмірі 1 500,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 травня 2025 року рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2024 року залишено без змін.
19 червня 2025 року представником позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 у справі було отримано виконавчий лист, який був наданий приватному виконавцю для звернення вищевказаного рішення суду до примусового виконання.
До заяви, наданої приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області МЮУ Шевцову І.В., ОСОБА_1 було долучено також довідку з реквізитами банківського рахунку, відкритого на ім`я стягувача ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк», для здійснення зарахування коштів за виконавчим провадженням рахунок отримувача НОМЕР_1 .
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області від 20 червня 2025 року відкрито виконавче провадження №78423104 з примусового виконання виконавчого листа №212/9143/24, виданого 19.06.2025, про стягнення з ПАТ «ЦГЗК» на користь ОСОБА_1 моральної шкоду в розмірі 150 000,00 грн, без утримання податку з доходу фізичної особи.
Представник заявника ПРАТ «ЦГЗК» 20 червня 2025 року звернулась до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова І.В. із заявою щодо закінчення виконавчого провадження №78423104 про стягнення з ПАТ «ЦГЗК» моральної шкоди у розмірі 150 000,00 грн на користь ОСОБА_1 , у зв`язку із добровільним виконанням рішення суду. 
На підтвердження викладених у скарзі доводів щодо добровільного виконання судового рішення, представником ПРАТ «ЦГЗК» було надано до суду копію платіжного документу, а саме копію платіжної інструкції №4500026357 від 09 травня 2025 року, в якій зазначено про проведення АТ «ПУМБ» 09 травня 2025 року банківської операції з перерахунку коштів від платника ПРАТ «ЦГЗК» на користь отримувача Січевого С.Ю. у розмірі 150 000,00 грн, призначення платежу: відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 по справі №212/9143/24 (рахунок отримувача НОМЕР_2 ).
Представник ПРАТ «ЦГЗК» Рабко Т.О. звернулась до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова І.В. із заявою про закінчення виконавчого провадження №78423104, у зв`язку з виконанням рішення суду від 17 жовтня 2024 року у добровільному порядку. 
Також в матеріалах справи міститься Інформаційне повідомлення за платіжною інструкцією від 20.06.2025 року на суму 165 000,00 грн, платником зазначений ПАТ «ЦГЗК», отримувач – приватний виконавець Шевцов І.В. Призначення платежу: за ВП №78423104, з виконання виконавчого документу – виконавчого листа №212/9143/24.
23 червня 2025 року приватним виконавцем у вказаному виконавчому провадженні №78423104 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку із фактичним його виконанням.
Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно с. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Частиною 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено підстави, у випадку існування яких виконавче провадження підлягає закінченню. Відповідно п. 9 вказаної статті, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;.
Відповідно ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
Заявник, як на підставу для задоволення скарги посилається на те, що ним добровільно виконано рішення суду на момент відкриття виконавчих проваджень, за яким він є боржником.
Відповідно до п.9 ч.1 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.
Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.
З матеріалів справи вбачається, що 09 травня 2025 року ПРАТ «ЦГЗК» здійснило переказ грошових коштів за рішенням суду у розмірі 150 000,00 грн на рахунок ОСОБА_1 в АТ «ПУМБ», що зокрема підтверджено платіжною інструкцією №4500026357.
Також матеріалами справи встановлено, що 23 червня 2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцовим І.В. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №78423104 з примусового виконання виконавчого листа №212/9143/24 про стягнення з ПрАТ «ЦГЗК» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 150 000,00 грн у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.
Відповідно до Довідки №КІЕ-07.8/3889 від 17.09.2025 виданою АТ «ПУМБ» на запит ПРАТ «ЦГЗК», від ОСОБА_1 за період з 09.05.2025 по 15.09.2025 на рахунок ПРАТ «ЦГЗК» грошові кошти не надходили.
Скаржник наполягає на тому, що відбулось подвійне виконання судового рішення про стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 150 000,00 грн, перший раз 09 травня 2025 шляхом перерахування боржником на рахунок стягувача зазначеної суми коштів, другий раз 20 червня 2025 року шляхом примусового виконання судового рішення приватним виконавцем Шевцовим І.В. на підставі виконавчого листа №212/9143/24.
Звертаючись до суду із даною скаргою представник ПРАТ «ЦГЗК» посилається на наявність протиправних дій приватного виконавця по не направленню листа до банку про відкликання платіжної інструкції до списання коштів з рахунку платника ПРАТ «ЦГЗК» при примусовому виконанні виконавчого листу по справі №212/9143/24, а як наслідок, просить суд зобов?язати приватного виконавця повернути на користь ПРАТ «ЦГЗК» грошові кошти стягнуті згідно Інформаційного повідомлення про платіжну операцію за платіжної інструкцією стягувача від 20.06.2025 у сумі 165 500,00 грн, однак судом порушень вимог законодавства, що регулює виконавче провадження, в діях виконавця не було встановлено. 
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає, що повернення Січевим С.Ю. повторно стягнутих грошових коштів може бути здійснено, шляхом пред`явлення ПРАТ «ЦГЗК» позову до стягувача в іншому судовому процесі, що також було зазначено представнику скаржника у постанові Дніпровського апеляційного суду від 30 вересня 2025 року при розгляді апеляційної скарги на ухвалу суду від 26 червня 2025 року і про що обгрунтовано зазначено судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі. 
Посилання представника ПРАТ «ЦГЗК» на порушення судом першої інстанції норм процесуального права на парвильність висновків суду не впливають.
З урахуванням викладеного вище колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена відповідно до норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення оскарженої ухвали суду без змін, а скарги – без задоволення.
Керуючись ст.ст. 367,368,374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» залишити без задоволення.
Ухвалу Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 10 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 11 лютого 2026 року.

Головуючий: 

Судді: