П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.04.2026  	Справа №607/4137/26 Провадження №3/607/1781/2026	
  	м. Тернопіль 	 	

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Воробель Н.П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 , представника потерпілої ОСОБА_2 – адвоката Матвійчука В.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , працює у воєнізованій охороні АТ «Укрзалізниця»,
за ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП),

встановила:

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №781486 від 22.02.2026, 22.02.2026 приблизно о 21:30 ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_2 , а саме висловлював словесні образи, погрози, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю, чим порушив п.п. 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Окрім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №783006 від 22.02.2026, 22.02.2026 приблизно о 21:30 ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив відносно своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлював словені образи, погрози, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю, чим порушив п.п. 2, 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Згідно з ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Беручи до уваги, що у провадженні судді перебувають дві справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, вважаю, що відповідно до ст. 36 КУпАП вони мають бути об`єднані в одне провадження та яким необхідно присвоїти єдиний номер.
У судовому засіданні 06.03.2026 ОСОБА_1 пояснив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, вину у вчиненні правопорушень не визнав. Зазначив, що до квартири не заходив, а перебуваючи у загальному коридорі, кликав свою собаку, яку, за його словами, забрали без його відома. Повідомив, що на дворі собаки не було. Він зайшов до знайомого на другий поверх, після чого почув гавкіт собаки. Після цього він покликав її, на що собака почала гавкати у відповідь. Також пояснив, що просив показати йому собаку, однак двері йому не відчинили. Не заперечив, що міг голосно розмовляти, проте зазначив, що погроз чи образ не висловлював. Доньку та колишню співмешканку, за його словами, не бачив.
У судовому засіданні 08.04.2026 ОСОБА_1 підтримав надані ним пояснення.
Представник потерпілої ОСОБА_2 – адвокат Матвійчук В.В. у судовому засіданні 08.04.2026 просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, однак суворо його не карати. Зазначив, що зі слів потерпілої, надані нею письмові пояснення відповідають дійсності.
ОСОБА_2 у жодне із судових засідань не з`явилася, забезпечивши участь у справі представника ОСОБА_4 . 
Потерпіла ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою через свого законного представника – матір ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та представника потерпілої, дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне зазначити таке:
відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП). 
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП). 
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі – Закон), домашнє насильство – діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі – постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.
Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону, психологічне насильство – форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, полягає у вчиненні домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачена за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
На доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, до матеріалів справи долучено:
- протоколи про адміністративне правопорушення серії ВАД №781486 від 22.02.2026, серії ВАД №783006 від 22.02.2026;
- рапорт, зареєстрований 22.02.2026 в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області за №9826, згідно з яким 22.02.2026 о 21:38 надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що колишній співмешканець під дверима заявниці в стані легкого алкогольного сп`яніння вимагає відкрити двері. Прибувши за вказаною адресою, виявлено ОСОБА_2 , яка повідомила, що колишній співмешканець ОСОБА_1 прийшов за місцем її проживання та вчинив відносно неї та їх спільної малолітньої доньки ОСОБА_3 домашнє насильство психологічного характеру, висловлював словесні образи та погрози, внаслідок чого завдав шкоди їх психічному здоров`ю, чим порушив вимоги п. 2, 3, 14 ч. 1 ст. 1 розділу 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству. Відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД 783006 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, серії ВАД 781486 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, винесено терміновий заборонний припис серії АА 655785, АА 655786 терміном 10 діб. ОСОБА_1 проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння – 1,77 проміле;
- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 22.02.2026, у якому викладено обставини, які аналогічні сутті адміністративних правопорушень, викладеній у протоколах про адміністративні правопорушення;
- пояснення ОСОБА_2 від 22.02.2026, відповідно до яких 22.02.2026 приблизно о 21:30 її колишній співмешканець ОСОБА_1 вчинив відносної неї та їхньої неповнолітньої доньки ОСОБА_3 домашнє насильство психологічного характеру, що виражалося у висловлюванні в її та їхньої неповнолітньої доньки сторону словесних образ, погроз. Внаслідок вчинення домашнього насильства зі сторони ОСОБА_1 вона відчула тривогу та страх. Поведінка ОСОБА_1 викликала у неї побоювання за свою безпеку та безпеку дитини;
- пояснення ОСОБА_3 , відібраними у присутності матері ОСОБА_2 , згідно з якими 22.02.2026 приблизно о 21:30 її батько ОСОБА_1 прийшов за місцем її та її матері ОСОБА_2 проживання: АДРЕСА_3 , та вчинив відносно неї та її матері домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлював словесні образи та погрози, внаслідок чого завдав шкоди їхньому психічному здоров`ю. Батько зловживає алкогольними напоями та перебував у стані сп`яніння;
- виписка №28 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 22.02.2026, відповідно до якої ОСОБА_1 встановлено діагноз: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Гостра інтоксикація неускладнена. Середня ступінь алкогольного сп`яніння»;
- копії форм оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 22.02.2026;
- копії термінових заборонних приписів стосовно кривдника серії АА №655785 від 22.02.2026, серії АА №655786 від 22.02.2026.
Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що матеріали справи не містять об`єктивних доказів, які б беззаперечно підтверджували факт висловлювання ОСОБА_1 погроз чи словесних образ (зокрема показань свідків, аудіо- чи відеофіксації події) в сторону потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
Натомість особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 викладені у протоколах про адміністративне правопорушення обставини у судовому засіданні заперечив.
Сам по собі факт перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, а також можливе спілкування на підвищених тонах не є безумовним підтвердженням вчинення психологічного насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Наявні у матеріалах справи докази, а саме рапорт працівника поліції, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства та термінові заборонні приписи, не можуть самі по собі беззаперечно підтверджувати факт вчинення адміністративних правопорушень. Рапорт є внутрішнім службовим документом і не може розцінюватися як належний доказ вини особи. Викладені у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію обставини ґрунтуються виключно на повідомленні заявниці. Форма оцінки ризиків має оціночний характер, а терміновий заборонний припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівником уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України за результатами оцінки ризиків, і не є достатнім доказом факту вчинення правопорушення.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи, а викладені в ньому обставини підлягають обов`язковій перевірці іншими доказами, які у даному випадку відсутні.
За таких обставин суд доходить висновку, що у матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б у своїй сукупності беззаперечно підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи, що відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходжу до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 245, 247, 251, 252, 254, 255, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

постановила:

об`єднати матеріали про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (справа № 607/4137/26, провадження № 3/607/1781/2026), та адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (справа № 607/4139/26, провадження № 3/607/1783/2026), в одне провадження, присвоївши йому єдиний номер – 607/4137/26, провадження № 3/607/1781/2026.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП – закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом. 
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.
Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області. 
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя	Н. П. Воробель