П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/29009/25	

Перша інстанція: суддя Радчук А.А.,
повний текст судового рішення
складено 19.12.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Джабурія О.В.
суддів - Вербицької Н.В.
- Кравченка К.В.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНО-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ «ВІРАМАКС» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНО-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ «ВІРАМАКС» до Одеської митниці, в якому позивач просить суд: 
- визнати протиправним та скасувати прийняте Одеською митницею рішення про коригування митної вартості товарів №UA500000/2025/000003/3 від 09.07.2025 року;
- визнати протиправним та скасувати прийняту Одеською митницею Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2025/000190 від 23.04.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним до митного оформлення вищезазначеного товару було подано ЕМД №25UA500020002813U8 від 17.04.2025 року із зазначенням митної вартості відповідно до ст.ст.51, 53 Митного кодексу України, до якої додано документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару відповідно до вимог ст.53 Митного кодексу України. Одеська митниця витребувала додаткові документи, посилаючись на наявність розбіжностей, проте вимога не містила вичерпного переліку документів, передбаченого ч.3 ст.53 МКУ. Незважаючи на надані додатково калькуляції, банківські документи, скріншоти ринкових цін, 23.04.2025 року митниця прийняла рішення №UA500020/2025/000123/2 про коригування митної вартості та оформила картку відмови №UA500020/2025/000190. 
ТОВ «ТСК «ВІРАМАКС» керуючись нормами ст.55 МКУ подало нову МД з урахуванням Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2025/000123/2 від 23.04.2025 року та оскаржив Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2025/000123/2 від 23.04.2025 року Одеської митниці Державної митної служби України. Держмитслужба скасувала рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 23.04.2025 року №UA500020/2025/000123/2, зобов`язавши Одеську митницю прийняти нове рішення відповідно до законодавства.
Позивач заявою №50 від 10.07.2025 року подав до Одеської митниці додаткові пояснення та документи, однак Одеська митниця розглянула надані документи та відмовила у заявленої декларантом митної вартості та скасуванні рішення про коригування митної вартості та рішення №UA500000/2025/000003/3 від 09.07.2025 року, прийняте за результатами розгляду додаткових документів направила засобами електронного зв`язку брокеру ТОВ «ГРЕЙН БАЛК». ТОВ «ТСК «ВІРАМАКС» дане рішення відповідно до вимог ст.55 Митного кодексу України від Одеської митниці не отримало, а дізналось лише коли надане забезпечення сплати митних платежів по митній декларації №25UA500020003033U2 від 24.04.2025 року було скориговано. 
Відповідно до рішення №UA500000/2025/000003/3 від 09.07.2025 року про коригування митної вартості товарів вартість Товару було скориговано. Позивач, наголошуючи на протиправності прийнятого рішення вказує, що з боку відповідача не надано вичерпний перелік документів для усунення сумнівів у визначенні митної вартості (ч.3 ст.53 МКУ), також відсутнє належне мотивування рішень, що суперечить ч.2 ст.256 МКУ та принципу правової визначеності, порушено порядок застосування методів визначення митної вартості (ст.57-64 МКУ) — другорядні методи були використані без доведення неможливості застосування основного, не проведено коригувань на обсяг партії, умови поставки та комерційні умови, як вимагає ст.60 МКУ; порушено порядок повідомлення сторони про прийняте рішення. Також позивач вказує на відсутність обґрунтування у графі 33 рішення, що є істотним порушенням і підставою для його скасування, незалежно від змісту додаткових повідомлень.
20.10.2025 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, згідно якого відповідач вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подана митна декларація (МД) №25UA500020002813U8 від 17.04.2025 року, відповідно до якої за умовами поставки FOB на митну територію України надійшов товар ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНО-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ «ВІРАМАКС».
За результатом контролю за правильністю визначення митної вартості товарів за ЕМД від 17.04.2025 року №25UA500020002813U8, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 23.04.2025 року №UA500020/2025/000123/2, згідно з яким заявлену декларантом митну вартість товару скориговано за резервним методом відповідно до статті 64 Кодексу: - по товару № 1 - 2,17 дол. США/кг нетто (ЕМД № UA500500/2025/005657 від 19.02.2025 року), - по товару № 2 - 2,3 дол. США/кг нетто (ЕМД № UA500590/2025/008108 від 06.03.2025 року), - по товару № 4 - 4,08 дол. США/кг нетто (ЕМД № UA305160/2025/010494 від 16.04.2025 року). ТОВ «ТСК «ВІРАМАКС» звернулося до Державної митної служби зі Скаргою від 13.05.2025 року № 25 (реєстрація митного органу від 16.05.2025 року № 13628/13/1) на рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500020/2025/000123/2 від 23.04.2025 року (далі - Скарга). Листом Держмитслужби від 04.07.2025 року № 15/15-02-02/13/3894 Скаржника та Одеську митницю проінформовано про результати розгляду скарги ТОВ «ТСК «ВІРАМАКС» від 13.05.2025 року № 25 (реєстрація митного органу від 16.05.2025 року № 13628/13/1) на рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500020/2025/000123/2 від 23.04.2025 року.
На виконання зазначеного вище рішення митницею скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2025/000123/2 від 23.04.2025 року та прийнято нове рішення про коригування митної вартості товарів від 09.07.2025 року №UA500000/2025/000003/3, яким встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500000/2025/000003/3 від 09.07.2025 року.
Отже, як вказує відповідач, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) №25UA500020002813U8 від 17.04.2025 року містились розбіжності, та не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст.54 МКУ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.
У рішенні про коригування митної вартості № UA500000/2025/000003/3 від 09.07.2025 року наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у цьому рішенні про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю.
Щодо повідомлення позивача про прийняті рішення митниця вказала, що декларанта було повідомлено про прийняття рішення про коригування митної вартості товарів від 09.07.2025 року №UA500000/2025/000003/3 за допомогою направлення електронних повідомлень автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор». Декларантом повідомлення з оскаржуваним рішенням та повний текст графи 33 рішення отримано та відкрито 09.07.2025 року.
20.10.2025 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
27.10.2025 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якої позивач не погоджується з доводами Відповідача, викладеними у відзиві та вказує, що Відповідач не спростував основні доводи позовної заяви. Також позивач у відповіді на відзив на спростування підстав прийняття оскаржуваного рішення зазначає, що обрані контрагентами умови поставки FOB не передбачають обов`язкового страхування вантажу, а тому страхування товару не проводилось, відповідно таким чином, у митного органу немає підстав вимагати документи щодо операцій, які не виконувались сторонами контракту та які не є обов`язковими при зазначених у митній декларації умовах поставки. Щодо відсутності заявки на перевезення та митної декларації країни відправлення позивач зазначає, що такі документи не є первинними, які містить в собі інформацію про вартість товару. Щодо того, що до митного оформлення не надано транспортний документ (коносамент) № TJN0575913, інформація про який наявна у рахунку на оплату від 10.04.2025 року № UA10003626 та митній декларації країни відправлення від 22.01.2025 року № 020220250000087034, а додавався коносаменті від 24.01.2025 року № SXE24120281, то в подальшому обидві коносаменти надавались.
28.10.2025 року до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого митниця не погоджується з аргументами, викладеними позивачем з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.
Ухвалою суду від 04.11.2025 року у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНО-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ «ВІРАМАКС» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення відмовлено.
Інших заяв по суті під час розгляду справи до суду не надходило.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНО-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ «ВІРАМАКС» (вул. Бугаївська, 21, офіс 609, м. Одеса, 65005, код ЄДРПОУ 44842259) до Одеської митниці (вул. Івана та Юрія Лип, буд. 21А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631), про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови – задоволено.
Визнано протиправним та скасовано прийняте Одеською митницею рішення про коригування митної вартості товарів №UA500000/2025/000003/3 від 09.07.2025 року.
Визнано протиправним та скасовано прийняту Одеською митницею Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2025/000190 від 23.04.2025 року.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (вул. Івана та Юрія Лип, буд. 21А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНО-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ «ВІРАМАКС» (вул. Бугаївська, 21, офіс 609, м. Одеса, 65005, код ЄДРПОУ 44842259) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 6056,00 грн. (шість тисяч п`ятдесят шість гривень 00 коп.).
На вказане рішення суду Одеська митниця подала апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року у справі № 420/29009/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНО-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ «ВІРАМАКС» у повному обсязі. Апелянт вважає зазначене рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, а тому, на думку апелянта, є всі підстави для скасування рішення.
27.01.2026 року (вхід.№4656/26) через підсистему «Електронний суд» на адресу суду апеляційної інстанції від представника ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНО-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ «ВІРАМАКС» - Чіндіна Ігоря Леонідовича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник просить апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року у справі №420/29009/25 - залишити без змін.
Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у ході здійснення господарської діяльності Позивача між ТОВ «ТСК «ВІРАМАКС» (надалі – Покупець) та HEBEI XIANGMA TECHNOLOGY CO., LTD (надалі -Продавець) укладено Контракт № НХ2024-332 від 09.12.2024 року, відповідно до предмету якого Продавець зобов`язується продати (передати у власність покупця), а Покупець зобов`язується своєчасно сплатити та прийняти продукцію (надалі-Товар). Під Товаром в цьому Контракті розуміється наступна продукція: люльки підвісні будівельні та комплектуючі виробництва HEBEI XIANGMA TECHNOLOGY CO., LTD (п.1.1 Контракту). 
Покупець оплачує поставлені Продавцем партії Товару за ціною, зазначеною в Інвойсах, які надає Продавець на кожну окрему партію Товару (п.2.1 Контракту). 
Загальна сума Контракту становить не більше 50 000 (п`ятдесяти тисяч) доларів США (п.2.2 Контракту). 
Валюта Контракту- долари США (п.2.3 Контракту). 
Згідно п.3.1 Контракту оплата проводиться наступним чином: - 30% оплачується перед завантаженням контейнеру на борт судна; - 70% оплачується після надання копії коносаменту. 
Постачання Товару здійснюється на умовах FOB Tianjin, КНР (INCOTERMS 2010), або на умовах, визначених сторонами цього Контракту в Інвойсах на кожну окрему партію Товару (п.4.1 Контракту).
На виконання умов Контракту виставлено а Інвойс № НХ2024-332 від 09.12.2024 року, яким сторони узгодили номенклатуру, кількість та ціну Товару. Так, загальна вартість товару становить 40 469,00 дол. США.
З метою митного оформлення імпортованого товару 17.04.2025 року декларантом позивача до Одеської митниці подано митну декларацію № 25UA500020002813U8 на 
- товар № 1 - Пристрої для підіймання. Підвісна платформа (люлька будівельна) ZLP 630 -29 комплектів. Не військового призначення. В частково розібраному стані для зручності транспортування. Торгівельна марка: нема даних Виробник: HEBEI XIANGMA TECHNOLOGY CO.,LTD. Країна виробник: Китай (CN);
- товар № 2 - Частини для підвісних обладнань. Gear raks - рейка зубчаста (сталева), для мачт будівельного мачтового підйомника - 53шт. Не військового призначення. Торгівельна марка: нема даних Виробник: HEBEI XIANGMA TECHNOLOGY CO.,LTD. Країна виробник: Китай (CN); 
- товар № 3 - Частини для підвісної платформи. Middle beams - балка середня (для будівельної люльки ZLP630), сталева - 2 шт. Hot deep galvanized bottom - Платформа залізна оцинкована сталь (для ZLP630) - 6 шт. Не військового призначення. Торгівельна марка: нема даних Виробник: HEBEI XIANGMA TECHNOLOGY CO.,LTD. Країна виробник: Китай (CN);
- товар № 4 - Частини для підвісної платформи. Bottom support bracket - кронштейн нижній опорної стійки балки (для будівельної люльки ZLP630), сталевий -4 шт. Не військового призначення. Торгівельна марка: нема даних Виробник: HEBEI XIANGMA TECHNOLOGY CO.,LTD. Країна виробник: Китай (CN).
Митну вартість товару визначено за основним (першим) методом - ціною договору.
На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з митною декларацією наступні документи: 
- Пакувальний лист б/н від 12.01.2025 р.; 
- Рахунок-проформа №НХ2024-332 від 09.12.2024 р.; 
- Рахунок-фактура (інвойс) №НХ2024-332 від 09.12.2024 р.; 
- Коносамент (Bill of lading) № SXE24120281 від 24.01.2025 р.;
- Навантажувальний документ №22 від 15.04.2025 р.; 
- Сертифікат про походження товару 25С1309А1886/00011 від 15.04.2025 р.; 
- Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) №25UA500020002667U2 від 17.04.2025 р.; 
- Платіжна інструкція в іноземній валюті №10 від 28.03.2025 р.;
- Платіжна інструкція в іноземній валюті №5 від 26.12.2024 р.; 
- Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконання договору про транспортно-експедиційні послуги №UA 10003626 від 10.04.2025 р.; 
- Додаткова угода №1 від 20.02.2025 р. до зовнішньоекономічного контракту №НХ2024-332 від 09.12.2024 р.; 
- Зовнішньоекономічний контракт №НХ2024-332 від 09.12.2024 р.; 
- Договір про надання послуг митного брокера №СВ-027056 від 10.04.2025 р.; 
- Договір про надання послуг митного брокера №СС-027072 від 11.04.2025 р.; 
- Договір про перевезення №GC-026178 від 22.01.2025 р.; 
- Акт зважування №WGT217010 від 16.04.2025 р.; 
- ДОВІРЕНІСТЬ № 25/1 від 14.04.2025 р.;
- Лист №1704/1 від 17.04.2025 р.;
- Копія митної декларації країни відрядження №020220250000087034 від 22.01.2025 р.
Як вказано в позовній заяві, Одеська митниця витребувала додаткові документи, посилаючись на наявність розбіжностей, проте вимога не містила вичерпного переліку документів, передбаченого ч.3 ст.53 МКУ. 
Листом №2304/1 від 23.04.2025 року начальнику ВМО 1 м/п «Одеса-порт» декларантом надано документи для підтвердження митної вартості товарів: 
- Банківський платіжний документ, щодо оплати транспортно-експедиційних послуг №2699 від 10.04.2025 р.; 
- Висновок про вартісні характеристики товару підготовлений спеціальною експертною організацією ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ» №3-3/472 від 22.04.2025 р.; 
- Розрахунок ціни (калькуляція) №б\н від 22.04.2025 р.; 
- Переклад Експертної декларації від 18.04.2025 р.; 
- Скрін з www.alibaba.com від 23.04.2025 р.
23.04.2025 року митниця прийняла рішення №UA500020/2025/000123/2 про коригування митної вартості та оформила картку відмови №UA500020/2025/000190. 
ТОВ «ТСК «ВІРАМАКС» подало нову МД з урахуванням Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2025/000123/2 від 23.04.2025 року.
Також Позивач оскаржив Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2025/000123/2 від 23.04.2025 року Одеської митниці до Державної митної служби України.
04.07.2025 року Державна митна служба прийняла Рішення про результати розгляду скарги ТОВ «ТСК «ВІРАМАКС» від 13.05.2025 року № 25, яким скасувала рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 23.04.2025 року № UA500020/2025/000123/2, зобов`язала Одеську митницю прийняти нове рішення відповідно до законодавства.
Заявою №50 від 10.07.2025 року позивач подав до Одеської митниці додаткові пояснення та документи, а саме: 
- SWIFT від 26.12.2024 р.; 
- SWIFT від 28.03.2025 р.; 
- лист ТОВ «ТСК «ВІРАМАКС» від 08.07.2025 р.; 
- лист ТОВ «ДСВ ЛОГІСТИК» №0273 від 09.07.2025 р.; 
- платіжна інструкція від 10.04.2025 р. №2699; 
- лист ТОВ «ТСК «ВІРАМАКС» №20/1 від 14.04.2025 р.; 
- коносамент TJN0575913; 
- домашній коносамент SXE24120281; 
- заявка №SIEV00137940; 
- рахунок на оплату №UA10003626 від 10.04.2025 р.; 
- вхідний акт №8270 від 10.04.2025 р.; 
- Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №5763 від 25.04.2025 р.;
- Виписка з ЄДР ТОВ «ТСК «ВІРАМАКС».
За результатом аналізу наданих декларантом документів митного оформлення митним органом встановлено наступні розбіжності та невідповідності: 
1) Поставка товарів, заявлених за ЕМД від 17.04.2025 року № UA500020/2025/002813, здійснювалась на підставі контракту від 09.12.2024 року № HX2024-332 (далі – Контракт), укладеного між компанією HEBEI TECHNOLOGY CO., LTD (продавець) та ТОВ «ТСК «ВІРАМАКС» (покупець), згідно з яким, зокрема: оплата проводиться наступним чином: 30 відс. оплачується перед завантаженням контейнеру на борт судна; 70 відс. оплачується після надання копії коносаменту (пункт 3.1);постачання товару здійснюється на умовах FOB TIANJIN, КНР (INCOTERMS 2010), або на умовах, визначених сторонами Контракту в інвойсах на кожну окрему партію товару (пункт 4.1).
Одними із основних документів, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, та транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (пункти 4, 6 частини другої статті 53 Кодексу). З огляду на інвойс від 09.12.2025 року № HX2024-332 та визначені пунктом 3.1 Контракту умови, покупець повинен здійснити повну оплату за товари згідно з інвойсом на дату відвантаження товарів. Для підтвердження ціни, що фактично сплачена за товари, декларантом надано платіжні інструкції в іноземній валюті від 26.12.2024 року № 5 та від 28.03.2025 року № 10, які не можуть бути взяті до уваги в якості банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваних товарів та підтверджують факт оплати, оскільки містять відомості про SWIFT код BKCHCNBJ, що не відповідають таким відомостям, зазначеним у розділі 12 Контракту, а саме, SWIFT код BKCHCNBJ220 (доповнення про зміну банківських реквізитів згідно з пунктом 11.1 Контракту відсутні).Отже, декларантом документально не підтверджено відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за оцінювані товари.
2) Пунктами 5, 6 частини десятої статті 58 Кодексу встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, як витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України та витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України. Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (далі – Наказ №599) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, до яких можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Поставка товарів здійснювалась на підставі договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 22.01.2025 року № GC-026178 (далі – Договір), укладеного між ТОВ «ТСК «ВІРАМАКС» (замовник) та ТОВ «ДСВ ЛОГІСТИКА» (експедитор), згідно з яким, зокрема: асортимент, кількість/обсяг вантажів, маршрут перевезення, способи транспортування та види транспорту, перевалки, зберігання, їх особливі умови, що вимагають більш докладної регламентації, умови фрахтування (букінгу), необхідність стафірування/розстафірування, а також спосіб доставки вантажів до місця призначення можуть обговорюватися сторонами в письмових інструкціях замовника/заявках або в додаткових угодах, які є невід`ємними частинами Договору (пункт 1.4); обов`язки замовника: сплатити вартість послуг, пов`язаних із сепаруванням, кріпленням/спецкріпленням вантажу в транспортному засобі з урахуванням вартості використовуваних на ці цілі сепараційних і кріпильних матеріалів – за фактичними витратами (пункт 2.7); завчасно доручити експедитору та надати всі необхідні інструкції з організації стафірування/розстафірування вантажу, а також сплатити вартість таких послуг за тарифами, зазначеними у додаткових угодах до Договору (пункт 2.8); виконати завантажувально-розвантажувальні роботи та митне оформлення вантажу (в разі якщо така послуга не була замовлена замовником у експедитора) протягом терміну нормативного простою транспортного засобу, передбаченого Договором або заявкою (пункт 2.10); вартість, ставки та тарифи виконуваних експедитором послуг, особливі умови перевезення, залежно від виду/асортименту вантажів, обговорюються сторонами в заявках та/або додаткових угодах до Договору. Встановлена додатковою угодою та/або заявкою вартість (основна ставка) включає оплату тільки обговорених сторонами послуг.
Будь-які інші послуги, передбачені сторонами як додаткові, оплачуються замовником додатково до погодженої вартості (основної ставки) за тарифами, обговореними сторонами в додаткових угодах та/або заявках до Договору або іншим способом у письмовій формі (пункт 4.1); оплата послуг проводиться замовником протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту виставлення рахунку експедитором на поточний рахунок останнього (пункт 4.3); після закінчення відвантаження партії вантажу та належного оформлення документів приймання-передачі, перевізних документів і актів на виконані додаткові послуги, експедитором складається акт прийому-передачі наданих послуг, що є фактом підтвердження виконання послуг, їх кількості та вартості (пункт 4.4). Для підтвердження витрат на транспортування оцінюваних товарів декларантом до митного оформлення надано Договір, рахунок на оплату від 10.04.2025 року № UA10003626; коносамент від 24.01.2025 року №SXE24120281; платіжну інструкцію кредитового переказу від 10.04.2025 року № 2699. Однак, для підтвердження повноти включення до митної вартості складових, визначених пунктами 5, 6 частини десятої статті 58 Кодексу, декларантом не надано встановлених пунктами 1.4, 4.1 Договору, як невід`ємних його частин, заявок (додаткових угод) з відомостями про вартість, ставки та тарифи виконуваних експедитором послуг, особливі умови перевезення тощо. Разом з тим, декларантом до митного оформлення не надано транспортний документ (коносамент) № TJN0575913, інформація про який наявна у рахунку на оплату від 10.04.2025 року № UA10003626 та митній декларації країни відправлення від 22.01.2025 року № 020220250000087034.
Згідно з умовами поставки FOB TIANJIN та відомостями, наведеними в коносаменті від 24.01.2025 року № SXE24120281, перевезення товарів здійснювалось по маршруту TIANJIN, CHINA – Одеса, Україна. При цьому, відповідно до інформації, наявної на офіційному вебсайті в мережі Інтернет (www.searates.com), товари у контейнері № RFCU5122711 слідували за зазначеним вище маршрутом із заходом в порти QINGDAO, CHINA та PIRAEUS, GREECE, в яких здійснювалось розвантаження, перевантаження контейнера, а також надавались інші, пов`язані з транспортуванням послуги, зокрема портові (зберігання, обробка вантажу, зважування тощо). Однак, вартість витрат зазначених послуг як складову митної вартості не зазначено декларантом у графі 21 декларації митної вартості, поданої до ЕМД від 17.04.2025 року № UA500020/2025/002813. При цьому, відомості про такі послуги та їх числові значення відсутні в поданих експедитором документах. Зазначене свідчить про не включення декларантом до митної вартості всіх витрат (складових митної вартості), зокрема, визначених пунктом 6 частини десятої статті 58 Кодексу. Платіжна інструкція кредитового переказу коштів від 10.04.2025 року № 2699, не може бути взята до уваги для підтвердження витрат на транспортування, оскільки не містить підпису(ів) платника, як передбачено Інструкцією про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачами платіжних послуг, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 року № 163.Також розмір ПДВ в зазначеній платіжній інструкції (43 689,69 грн.) відрізняється від його розміру у рахунку на оплату від 10.04.2025 року №UA10003626 (7291,94 грн.), що ставить під сумнів достовірність інформації, наведеної в зазначених документах. Ненадання декларантом на розгляд визначеного пунктом 4.4 Договору акта прийому-передачі наданих послуг, що є фактом підтвердження виконання послуг, їх кількості та вартості, не дає можливості упевнитись у повноті та вартості всіх наданих послуг, у тому числі додаткових (пункти 2.7, 2.8, 2.10, 4.1 Договору), які, у разі їх надання, повинні включатись до ціни, що фактично сплачена за оцінювані товари. Отже, декларантом не надано належних документальних підтверджень складових митної вартості, визначених пунктами 5, 6 частини десятої статті 58 Кодексу.
3) Митна декларація країни відправлення від 22.01.2025 року № 020220250000087034 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує заявлену декларантом митну вартість, оскільки не містить дати експорту та відміток митних органів країни відправлення, що, в свою чергу, не може підтверджувати факт експорту оцінюваних товарів саме на підставі такої митної декларації та зазначених в ній відомостей.
Як зазначено в оскаржуваному рішенні, вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Декларант має право надати за власним бажанням додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 Кодексу).
В рамках консультації 23.04.2025 року декларант додатково надіслав: банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг від 10.04.2025 року №2699, висновок про вартісні характеристики товару від 22.04.2025 року №3-3/472, калькуляція цін від 22.04.2025 року б/н, переклад експортної декларації від 18.04.2025 року, скрін з www.аlibaba.com від 23.04.2025 року. 
Відповідно до оскаржуваного рішення, за результатами розгляду додатково наданих документів, встановлено, що під час митного оформлення декларантом не забезпечено надання митному органу відповідно до пункту 2 частини другої статті 52 Кодексу достовірних відомостей про визначення митної вартості товарів, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, а також не подано документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 Кодексу та не спростовані наявні розбіжності у документах, декларантом не включено до митної вартості всіх витрат (складових митної вартості), зокрема, визначених пунктом 6 частини десятої статті 58 Кодексу, декларантом документально не підтверджено відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за оцінювані товари. 
Відповідно до вимог ч.1 ст.55 Кодексу рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч. 6 ст.54 Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Митницею приймається рішення про коригування митної вартості. Проводиться консультація з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості. 
По товару №1 згідно частини 2 статті 58 МКУ метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при обчисленні. Відповідно до частини 3 статті 58 МКУ у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ. В митному органі відсутня інформація щодо вартості операцій ідентичних товарів, тому відповідно до статей 59 МКУ не можливо застосувати метод за ціною договору щодо ідентичних товарів. В митному органі наявна інформація щодо вартості операцій щодо подібних (аналогічних) товарів, тому відповідно до статі 60 МКУ можливо застосувати метод за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. Відповідно до пункту 1 статті 60 МКУ у разі, якщо митну вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з подібними (аналогічними) товарами. Митна вартість оцінюваних товарів буде визначена, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ) – за другорядним методом.
По товару №2,4 в митному органі відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому відповідно до статей 59,60 Кодексу неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Відповідно до статей 62, 63 Кодексу методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в митному органі відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів. 
Відповідно до пункту першого статті 64 Кодексу у разі якщо митну вартість товарів не можна визначити шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 – 63 Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів буде визначена, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ) – за резервним методом визначення митної вартості товару. 
Отже, митним органом скориговано митну вартість:
товару №1 до рівня митної вартості 2,17 дол. США/кг нетто (МД№UA500580/2024/004580 від 18.12.2024 року) за другорядним методом 2 б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, що є більшим ніж заявлено декларантом (1,6587 дол. США/кг нетто); 
товар №2 скориговано до рівня митної вартості 2,3 дол. США/кг нетто (МД №UA500500/2025/007473 від 06.03.2025 року) за другорядним методом 2 ґ) резервний, що є більшим ніж заявлено декларантом (2,1044 дол. США/кг нетто); 
товар №4 скориговано до рівня митної вартості 4,08 дол. США/кг нетто (МД №UA500590/2025/000535 від 15.04.2025 року) за другорядним методом 2 ґ) резервний, що є більшим ніж заявлено декларантом (1,6712 дол. США/кг нетто). 
В рішенні також наведено інформацію щодо зроблених коригувань: 
по товару №1 митне оформлення співставне з оцінюваним товаром з урахуванням заявленого коду товару 8428909000 згідно УКТЗЕД, опису товару та фізичних характеристик: товар «підвісна платформа (люлька будівельна)», вантажопідйомність 630 кг. Торговельна марка : ZLP, виробник : HEBEI XIANGMA TECHNOLOGY CO.,LTD., вагою нетто – 26 500 кг, країна походження та відправлення– Китай, умови поставки DPU Одеса випущено у вільний обіг за ціною угоди; 
по товару №2 митне оформлення співставне з оцінюваним товаром з урахуванням заявленого коду товару 8483908990 згідно УКТЗЕД, опису товару та фізичних характеристик: товар «сталева направляюча рейка», вагою нетто - 310 кг, країна походження та відправлення– Китай, умови поставки CPT Одеса випущено у вільний обіг за ціною угоди;
по товару №4 митне оформлення співставне з оцінюваним товаром з урахуванням заявленого коду товару 8302490090 згідно УКТЗЕД, опису товару та фізичних характеристик: товар «кріплення з недорогоцінних металів», вагою нетто - 102 кг, країна походження та відправлення– Китай, умови поставки CPT Одеса випущено у вільний обіг за ціною угоди. 
Таким чином, 09.07.2025 року Одеська митниця Держмитслужби прийняла Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500000/2025/000003/3, яким скориговано митну вартість товарів за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів та за резервним методом.
На підставі рішення №UA500020/2025/000123/2 про коригування митної вартості митниця також оформила картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2025/000190 від 23.04.2025 року.
При цьому, про рішення №UA500000/2025/000003/3 від 09.07.2025 року засобами електронного зв`язку було направлено ТОВ «ГРЕЙН БАЛК», що підтверджено листом ТОВ «ГРЕЙН БАЛК», наявним в матеріалах справи. 
Як вказує ТОВ «ТСК «ВІРАМАКС», дане рішення відповідно до вимог ст.55 Митного кодексу України від Одеської митниці воно не отримало, а дізналось лише коли надане забезпечення сплати митних платежів по митній декларації №25UA500020003033U2 від 24.04.2025 року було скориговано.
Вважаючи протиправним та необґрунтованим Рішення про коригування митної вартості №UA500000/2025/000003/3 від 09.07.2025 року та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2025/000190 від 23.04.2025 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.
ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне. 
Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митну територію та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України (далі - МК України, МКУ) та іншими законами України.
Відповідно до вимог ч.3 ст.318 МК України, митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Відповідно до вимог ст.49 МК України, митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з вимогами ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. 
Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно з вимогами ч.ч.1, 2 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Саме в рамках приписів ч.2 ст.53 Митного кодексу України отримує свою безпосередню формалізацію перелік основних документів для підтвердження належності: а) визначення митної вартості товарів; б) обрання методу визначення митної вартості товарів.
Згідно з вимогами ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Відповідно до вимог ч.6 ст.53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні, у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Водночас, ч.3 ст.53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Саме в рамках ч.3 ст.53 МК України отримує свою безпосередню формалізацію система додаткових документів, які можуть запитуватися контролюючим органом (факультативний перелік додаткових документів - у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, визначається частиною четвертою статті 53 Митного кодексу України). При цьому, витребування додаткових документів має субсидіарний характер. Всі документи, як основні, так і додаткові, повинні оцінюватися системно. Контролюючий орган не може формулювати власну позицію на одному конкретному документі, при цьому безпідставно не враховуючи інші.
Отже, митним органом можуть бути витребувані додаткові документи: 1) у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки; 2) якщо такі документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 3) якщо такі документи не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Вказані обставини є виключними підставами для витребування додаткових документів. Водночас тлумачення таких підстав контролюючим органом без належного обґрунтування є протиправним.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Із системного аналізу приписів Розділу ІІІ («Митна вартість товарів та методи її визначення») МК України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості. Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.
Згідно з положеннями п.3 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Згідно з вимогами ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Приписами ч.5 ст.54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Відповідно до вимог ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2 та 3 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до вимог ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. При цьому, пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це у свою чергу обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 Митного кодексу України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 Митного кодексу України.
Відповідно до положень ч.1 ст.58 МК України, основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. При цьому важливо відмітити, що основний метод, не застосовується у наступних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до частини другої статті 58 Митного кодексу України). Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
ОБГРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості зазначив, що подані документи містять розбіжності.
Проте, колегія суддів не погоджується з зазначеними висновками відповідача з огляду на наступне.
Так, стосовно різниці у зазначенні SWIFT-коду, BKCHCNBJ замість BKCHCNBJ220, колегія суддів зазначає, що дана розбіжність не впливає на ідентифікацію банку-отримувача та не спростовує факту оплати, оскільки BKCHCNBJ є базовим кодом банку, а BKCHCNBJ220 його розширенням. Крім вказаного, кошти фактично зараховані на рахунок продавця, що не заперечується митним органом. Також, законодавчо не передбачено обов`язку декларанта підтверджувати оплату виключно платіжним документом із повною ідентичністю банківських реквізитів до Контракту, якщо факт оплати підтверджений.
Ціна, що фактично сплачена за товар, підтверджена належними доказами, а саме Платіжною інструкцією в іноземній валюті №10 від 28.03.2025 року на суму 28 328,30 дол. США та платіжною інструкцією в іноземній валюті №5 від 26.12.2024 року на суму 12 140,70 дол. США. Дані платіжні інструкції містять також посилання на зовнішньоекономічний контракт №НХ2024-332 від 09.12.2024 року та інвойс №НХ2024-332 від 09.12.2024 року, а сума цих платіжних інструкцій дорівнює сумі інвойса – 40 469 дол. США. З урахуванням викладеного, суд визнає, що факт оплати підтверджений в повному обсязі.
Колегією суддів враховується, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеною у постанові від 17.04.2018 року по справі № 815/329/17, фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахуванням додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Щодо підтвердження транспортно-експедиторський витрат, колегія суддів зазначає наступне.
Поставка задекларованого до митного оформлення товару здійснювалась на умовах FOB.
Умови поставки FOB (… named port of shipment) англ. Free On Board, або Франко борт (… назва порту відвантаження) термін Інкотермс, який означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом. Продавець за умовами поставки FOB зобов`язаний нести всі витрати, пов`язані з товаром, до моменту, переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження. Ціна FОВ (FОВ ргісе) означає, що контрактна (інвойсна або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.
За таких обставин, умови FOB (FREE ON BOARD) відповідно до правил «Інкотермс», включають до обов`язків покупця укладення договору перевезення товару від названого порту відвантаження за власний рахунок. Вважається, що продавець виконав постачання, коли товар перетнув борт судна в порту відвантаження. Після завантаження товару на борт, ризик втрати чи ушкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, що виникають (наприклад, розвантаження та митне оформлення в порту призначення), переходять від продавця до покупця.
Отже, усі витрати до моменту завантаження товару на судно несе продавець, а покупець не зобов`язаний включати до митної вартості витрати, які не підлягали оплаті за договором. Також митним органом не надано доказів, що зазначені послуги фактично оплачувалися покупцем та не включені у вартість фрахту, заявлену експедитором.
Поставка товарів здійснювалась на підставі договору на транспортно- експедиторське обслуговування від 22.01.2025 року № GC-026178 (далі – Договір), укладеного між ТОВ «ТСК «ВІРАМАКС» (замовник) та ТОВ «ДСВ ЛОГІСТИКА» (експедитор).
Вимога митного органу про подання заявки на перевезення та акта прийому-передачі наданих послуг, на думку суду першої інстанції, з якою погоджується суд апеляційної інстанції, є надмірною, оскільки частина друга статті 53 МК України не встановлює таких документів як обов`язкових. Подані митному органу документи містять відомості про вартість перевезення, отже вимоги статті 53 МК України у даному випадку виконано. Окрім зазначеного, судом першої інстанції вірно встановлено, що заявою №50 від 10.07.2025 р. позивач подав до Одеської митниці додаткові пояснення та документи, зокрема, і заявку №SIEV00137940.

Щодо того, що до митного оформлення не надано коносамент № TJN0575913, інформація про який наявна у рахунку на оплату від 10.04.2025 року № UA10003626 та митній декларації країни відправлення від 22.01.2025 року № 020220250000087034, а додавався коносамент від 24.01.2025 року № SXE24120281, то в подальшому обидві коносаменти надавались разом з заявою №50 від 10.07.2025 року. Між тим, колегія суддів зазначає, що митним органом не обґрунтовано, яким чином вказане зауваження впливає на заявлений рівень митної вартості товарів.
Колегія суддів зазначає, що для підтвердження витрат на транспортування оцінюваних товарів декларантом до митного оформлення надано Договір, рахунок на оплату від 10.04.2025 року № UA10003626; коносамент від 24.01.2025 року №SXE24120281; платіжну інструкцію кредитового переказу від 10.04.2025 року № 2699, що в повній мірі підтверджують сплату транспортних послуг.
Колегією суддів також враховується, що заявою ТОВ «ТСК ВІРАМАКС» №50 від 10.07.2025 року до Одеської митниці в рамках ч.8 ст.55 МКУ були надані пояснення, документи та лист ТОВ «ДСВ ЛОГІСТИКА» №0273 від 09.07.2025 року, яким експедитор надав чіткі пояснення та документальне підтвердження витрат та оплат ТОВ «ТСК «ВІРАМАКС» за перевезення вантажу, який заявлений до декларування. Цим листом підтверджувалась сума, сплачена Позивачем за перевезення, що жодних доплат, окрім заявлених у рахунку №UA10003626 від 10.04.2025 року Позивачу не виставлялось та послуги сплачені у повному обсязі.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що коригування митної вартості товару з підстав не надання документів, що підтверджують вартість перевезення, є необґрунтованим, не відповідає п.6 ч.2 ст.53 Митного кодексу України та умовам поставки, визначеними сторонами зовнішньоекономічного контракту.

Щодо зауважень митниці до митної декларації країни відправлення колегія суддів зазначає, що митна декларація країни відправлення за змістом ч.2 ст.53 МК України не є основним документом, який підтверджують митну вартість товарів. Відповідно до п. 7 ч. 3 ст.53 МК України копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів.
Крім того, митним органом не обґрунтовано, яким чином даний недолік може вплинути на визначення митної вартості товару, дані обставини не є такими, що впливають на числові значення складових митної вартості товарів, а тому не можуть слугувати підставою для коригування митної вартості товарів.
Отже, суд не приймає до уваги зазначені Митним органом підстави для коригування.
Таким чином, сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що декларантом надані не всі документи є необґрунтованими. Крім того, будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої ТОВ «ТСК «ВІРАМАКС» митної вартості товару судом не встановлено.
Поряд з цим, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані декларантом для митного оформлення товару. При цьому надані митному органу документи є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні не тільки не спростовані митним органом, але й взагалі залишені без уваги.
Колегія суддів зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 20.02.2018 року у справі №809/1884/16.
Колегія суддів зауважує, що лише у разі встановлення митним органом невідповідності числових значень складових митної вартості товару в документах, які підтверджують митну вартість товарів, митний орган має право вимагати від декларанта надання додаткових документів для встановлення дійсної митної вартості товару.
При цьому, окремі недоліки в оформленні документів не є підставою для не прийняття зазначених документів для підтвердження митної вартості товарів.
В разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган зазначає докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 598).
У даному випадку Одеська митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості товару за резервним методом та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, не вказала, яким чином митна вартість товарів визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навела порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем частини другої статті 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.
Більш того, умови поставки товару DPU Одеса, CPT Одеса, які використовувались при поставці товарів по митним деклараціям за якими здійснено коригування митної вартості в даному випадку, не дають в повній мірі співставний ціну товару що поставляється на умовах Позивача FOB.
Таким чином, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає що у відповідача були відсутні достатні та обґрунтовані докази для коригування митної вартості за митним оформленням позивача.
Колегія суддів зазначає, що дії Одеської митниці щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої ТОВ «ТСК «ВІРАМАКС», за першим методом митної оцінки - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються знайшли своє вираження у прийнятті рішення про коригування митної вартості №UA500000/2025/000003/3 від 09.07.2025 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2025/000190 від 23.04.2025 року.
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем протиправно прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500000/2025/000003/3 від 09.07.2025 року та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2025/000190 від 23.04.2025 року, у зв`язку з чим вони належать до скасування.
Суд вважає, що саме такий спосіб захисту порушеного права позивача з боку відповідача в даному випадку є належним та достатнім.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених вимог не спростовують.
Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.
Згідно з вимогами ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, в апеляційній скарзі апелянтом не спростовані доводи позивача.
Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судом обставин, підтверджених наявними в матеріалах справи доказами, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що контролюючий орган, приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів №UA500000/2025/000003/3 від 09.07.2025 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2025/000190 від 23.04.2025 року, діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного законодавства, тому суд першої інстанції вірно визнав їх протиправними та скасував. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, – 
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.В. Джабурія	
Судді	  	Н.В. Вербицька   К.В. Кравченко