Справа № 443/104/26 Головуючий у 1 інстанції: Равлінко Р.Г. 
Провадження № 33/811/518/26 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника – адвоката Галича П.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Жидачівського районного суду Львівської області від 26 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, 

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 01.01.2026 об 11 год 40 хв с. Соколівка, вул. Свободи (Миру), 2, Львівського району Львівської області на автомобільній дорозі Н-09 Мукачево-Івано-Франківськ-Рогатин-Львів, керуючи транспортним засобом марки «Kia EV6», д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимоги пункту 12.1 ПДР України, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду, а саме дорожній знак, з`їхав у кювет та транспортний засіб отримав механічні пошкодження, своїми діями вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, постанову суду змінити в частині накладення адміністративного стягнення та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 було отримано копію оскаржуваної постанови.
Вказує, що копію постанови отримав лише 17.03.2026 року у поштовому відділені.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що такий вид адміністративного стягнення як позбавлення права керування транспортним засобом строком на 6 місяців є занадто суворим та несправедливим по відношенню щодо ОСОБА_1 .
Звертає увагу на те, що судом не було враховано особу ОСОБА_1 , який живе зі стареньким дідом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та бабою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є інвалідом ІІІ групи.
Зазначає, що дід та баба потребують стороннього догляду.
Акцентує увагу на тому, що коли сталася ДТП, ОСОБА_1 відповідно до вимог ПДР України залишився на місці пригоди та викликав поліцію.
Окрім цього, вину визнав з самого початку, щиро розкаювався та відверто пояснив спочатку поліцейським, а потім суду як все сталося.
Вказує, що раніше до адміністративної відповідальності не притягався, а тим більше ніколи не вчиняв порушення ПДР, які б призвели до настання ДТП.
Зазначає, що завдані пошкодження дорожнього знаку повністю покриваються полісом страхування цивільної відповідальності.
Заслухавши виступ особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Палича П.О. на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, виходячи з наступного.
Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Згідно п.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Оскільки висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів, яким суд дав правильну правову оцінку та учасником провадження не оспорюється, тому в апеляційному порядку постанова суду в цій частині не переглядається.
Що стосується покликань апелянта про необґрунтованість оскаржуваної постанови в частині визначення стягнення, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
Згідно з ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.
Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Проте, суддею першої інстанції, при розгляді справи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 зазначених вимог закону в повній мірі враховано не було.
Санкцією ст.124 КУпАП передбачені стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Апеляційний суд дійшов висновку, що позбавивши ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами суддя першої інстанції, обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є надто суворим.
Також судом першої інстанції не було належним чином враховано те, що відносно ОСОБА_1 відсутні будь-які обставини, що у розумінні ст. 35 КУпАП є такими, що обтяжують його покарання.
Враховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, дані про його особу, який повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у тому, що допустив порушення правил дорожнього руху, а також за відсутності відомостей про те, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає можливим змінити вид адміністративного стягнення, накладений судом першої інстанції, на штраф.
Відповідно до ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову. У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.
Враховуючи вищезазначене суд апеляційної інстанції вважає за можливе змінити накладене адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців, застосувавши до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, що відповідатиме меті адміністративного стягнення, буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Жидачівського районного суду Львівської області від 26 лютого 2026 року. 
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – задовольнити. 
Постанову судді Жидачівського районного суду Львівської області від 26 лютого 2026 року про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП – змінити в частині накладення адміністративного стягнення. 
Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ст.124 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. 
В решті постанову судді Жидачівського районного суду Львівської області від 26 лютого 2026 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя   М.Ф. Романюк