ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2809/26 Справа № 202/14588/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Доценко С. І. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Халаджи О.В.,
суддів: Агєєва О.В., Гапонова А.В.,
секретар Кругман А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпра від 07 листопада 2025 року про призначення експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , Авдіївський відділ ДРАЦС у Покровському районі, Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства (суддя першої інстанції Доценко С.І., повний текст ухвали складено 12 листопада 2025 року),

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Індустріального районного суду м. Дніпра перебуває цивільна справа ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , Авдіївський відділ ДРАЦС у Покровському районі, Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства.
13 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_3 , звернувся до суду із клопотанням про призначення молекулярно-генетичної експертизи, проведення якої доручити Відділенню судово-біологічних експертиз та досліджень направку генетики Дніпровського обласного бюро судових експертиз.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 07 листопада 2025 року клопотання позивача ОСОБА_3 про призначення у справі судової молекулярно-генетичної експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , Авдіївський відділ ДРАЦС у Покровському районі, Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства, задоволено.
Проведення якої доручено експертам Відділенню Судово – біологічних експертиз та досліджень напрямку генетики Дніпровського обласного бюро судових експертиз (адреса: 49005, м. Дніпро, пл. Соборна, 14), попередивши експертів про кримінальну відповідальність за завідома неправдивий висновок та відмову від покладених обов`язків, передбачену ст. ст. 384,385 КК України.
На вирішення експертизи поставлено наступні питання:
1. Чи є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Надано для проведення експертизи: копію ухвали про призначення експертизи.
Оплату за проведення експертизи попередньо покладено на позивача - ОСОБА_3 .
Зобов`язано Відділення Судово – біологічних експертиз та досліджень напрямку генетики Дніпропетровського обласного бюро судово - медичних експертиз повідомити про час, дату та місце явки сторін для надання біологічних матеріалів для проведення судової молекулярно – генетичної експертизи.
Зобов`язано позивача ОСОБА_3 з`явитися до експертної установи для надання біологічних матеріалів для проведення експертизи в призначений установою день. 
Зобов`язано відповідача ОСОБА_1 забезпечити явку дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до експертної установи для надання біологічних матеріалів для проведення експертизи в призначений установою день.
Ухвалою Індустріального районного суду від 17 грудня 2025 року виправлено описку допущену в ухвалі Індустріального районного суду м. Дніпра від 07.11.2025 року про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи у цивільній справі № 202/14588/24, а саме по всьому тексту ухвали зазначити вірно повну назву експертної установи ДЕРЖАВНА СПЕЦІАЛІЗОВАНА УСТАНОВА "ДНІПРОПЕТРОВСЬКЕ ОБЛАСНЕ БЮРО СУДОВО-МЕДИЧНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ".
Із вказаною ухвалою суду від 07 листопада 2025 року про призначення у справі експертизи не погодився відповідач, та через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Скарга мотивована тим, що у резолютивній частині ухвали Індустріальним районним судом м. Дніпра призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено одній експертній установі, а зобов`язання надати біологічні матеріали для проведення експертизи покладено на іншу експертну установу, що є суттєвим порушенням процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.
Вказує, що ухвала суду від 21.02.2025 року не втратила чинності, оскільки Індустріальним районним судом м. Дніпра при винесенні ухвали 07.11.2025 року попередню ухвалу про призначення експертизи від 21.02.2025 року скасовано не було.
ОСОБА_2 просив ухвалу Індустріального районного суду від 7 листопада 2025 року про призначення експертизи скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Від ОСОБА_3 , надійшов відзив на апеляційну скарг, в якому він просив оскаржувану ухвалу суду залишити без змін, оскільки доводи апеляційної скарги зводяться до не згоди із задоволенням клопотання про проведення у справі експертизи.
Від інших учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.
ОСОБА_3 , та його представник ОСОБА_6 , у судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомленні належним чином.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Призначаючи експертизу у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що її призначення має суттєве значення для правильного вирішення спору.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком місцевого суду.
Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).
Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.
За приписами частини першої статті 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Згідно з ч.2 ст.102ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Тлумачення норми статті 130СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (ст.128 СК України). При цьому факт батьківства може бути встановлений на підставі різних доказів зокрема, висновку судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи.
Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA. № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).
Відповідно до статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.
Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом, а учасники справи можуть запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта (частини 4, 5 статті 103 ЦПК України).
Статтею 104 ЦПК України встановлені вимоги до змісту ухвали про призначення експертизи, згідно яких в ухвалі про призначення експертизи суд зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Судова експертиза повинна призначатися лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі, і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм.
Статтею 12ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, суд має сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Пунктами 2, 3 ч.1 ст.43ЦПК України передбачено право учасників справи подавати докази та брати участь у їх дослідженні, подавати заяви та клопотання.
Відповідно до ст.76ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно із ч.ч.1, 5, 6 ст.81ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Матеріалами справи встановлено, що позивач, реалізуючи право, передбачене п.3 ч.1 ст.43 ЦПК України, звернувся до суду із клопотанням про призначення експертизи, яка має на меті з`ясування обставин, що мають істотне значення для справи та для яких необхідні спеціальні знання, а саме для з`ясування обставини чи є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.
Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).
У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 399/1029/15-ц (провадження № 61-14438св18) вказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази.
Беручи до уваги заявлені позовні вимоги ОСОБА_3 до серед яких є вимога про визнання батьківства щодо малолітнього ОСОБА_5 , суд першої інстанції вирішив питання про призначення по справі генетичної експертизи з дотриманням положень ст.ст. 103,104 ЦПК України, зауваживши, що метою призначення експертизи є забезпечення повного і всебічного з`ясування обставин справи, гарантування особам права на справедливий суд, оскільки саме висновок експертизи є одним із тих доказів, який зможе підтвердити або ж спростувати доводи позовної заяви.
Колегія суддів наголошує на тому, що апеляційна скарга не містить підстав вважати, що ухвала суду про призначення експертизи була ухвалена з порушенням норм матеріального чи процесуального права. Доводи скарги фактично зводяться до незгоди відповідача взагалі проводити дану експертизу.
Доводи скарги, що оскаржуваній ухвалі судом було вказано неправильно установу, в якій буде проводиться експертиза, апеляційний суд не приймає, оскільки ухвалою суду від 17 грудня 2025 року було виправлено допущену описку в ухвалі суд 07 листопада 2025 року про призначення експертизи.
Також апеляційний суд вважає безпідставними доводи скарги щодо призначення у справі повторної експертизи, оскільки фактично судом призначалась первинна експертиза вдруге, оскільки експертиза за ухвалою суду від 21 лютого 2025 року проведене не була через неявку до експертної учасників справи для надання біологічних матеріалів.
Наведені апелянтом доводи не можуть бути прийняті до уваги, як підстава для скасування ухвали місцевого суду та прийняття рішення про відмову в задоволенні клопотання про призначення експертизи по справі, оскільки рішення про призначення судової експертизи вирішено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, щодо задоволення клопотання про призначення судової молекулярної-генетичної експертизи, оскільки без експертних знань, неможливо споріднення батька з сином.
Зважаючи на необхідність залучення спеціальних знань для повного, всебічного та об`єктивного вирішення справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення клопотання представника позивачки за зустрічним позовом про призначення у справі судової молекулярної-генетичної та постановив ухвалу з дотриманням вимог процесуального закону.
Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про призначення експертизи у даній справі.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)., 
Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин у справі, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Серебряков Ернест Сергійович залишити без задоволення.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпра від 07 листопада 2025 року про призначення експертизи залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: О.В. Халаджи

О.В. Агєєв

А.В. Гапонов

Повний текст судового рішення складено 25 лютого 2026 року.

Головуючий-суддя О.В. Халаджи