Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

Справа № 173/2777/25
Номер провадження2/173/349/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
20 березня 2026 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Челюбєєва Є.В., за участі секретаря Салтикової С.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія “Абекор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 28.03.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Абекор» та ОСОБА_1 укладено Договір № 1626973 про надання кредиту. Відповідно до п. 1.2 Договору кредиту, ТОВ «Фінансова компанія «Абекор» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 20000,00 грн., шляхом перерахунку їх на платіжну картку відповідача. Строк кредиту 60 дні - з кінцевим терміном повернення до 26.05.2025. 
ТОВ «Фінансова компанія «Абекор» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит в сумі, визначеній кредитним договором.
Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за Договором у розмірі 30357,90 грн., що складається з:суми прострочених платежів по тілу кредиту – 18800,00грн.; суми прострочених платежів по процентах – 11557,91 грн.
У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду з даним позовом. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачений при подачі позову судовий збір у сумі 2422,40 грн.та витрати за відправку документів відповідачу в сумі 135,50 грн. 
Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження без виклику учасників розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав.
Судом встановлено, що 28.03.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Абекор» та ОСОБА_1 укладено Договір № 1626973.
Відповідно до п. 2.1. Договору, ТОВ «Фінансова компанія «Абекор» надав відповідачеві грошові кошти у сумі 20000,00 грн. строк кредитування - 60 днів з кінцевим терміном повернення 26.05.2025. Повернення кредиту мало відбуватися двома платежами; процентна ставка - 0,99% в день. Загальна вартість кредиту – 22970,00 грн., річна процентна ставка – 3332,98%.
Відповідно до реквізитів Договору, укладеного між сторонами, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «f94145».
До матеріалів справи додана анкета клієнта, яка містить персональні дані відповідача, зокрема відомості про його особу, що підлягають захисту відповідно до законодавства України.
Дослідженими доказами підтверджується, що позивач належним чином виконав покладені на нього обов`язки за укладеним кредитним договором, а саме перерахував кошти на платіжну картку відповідно до умов договору (п.2.1), що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія» Контрактовий дім» №7/15373 від 16.09.2025, довідкою АТ КБ «Приватбанк» та квитанцією до платіжної інструкції №20175-1363-202849419 від 28.03.2025.
В свою чергу відповідач своїх обов`язків за кредитним договором щодо повернення кредиту належним чином не виконувала. 
Так, відповідач прострочив строки виконання грошових зобов`язань, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 30357,91 грн: 18800,00 грн - тіло кредиту та 11557,91 грн - нараховані проценти. 
Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України.
Положеннями частини першої статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Статтею 208 ЦПК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти, зокрема правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.
Відповідно до ст. 1047 договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно з частиною першою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Крім того відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України - Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Таким чином судом встановлено, що укладений Договір № 1626973 від 28.03.2025 відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 639, 1047, 1055 ЦК України.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.
Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу.
Зобов`язання, згідно із ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Крім того, ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч.1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи, що ТОВ «Фінансова компанія «Абекор» відповідно до кредитного договору надало відповідачу ОСОБА_1 кредит, однак відповідач кошти не повернув, тому заборгованість у розмірі 30357,91 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.
При цьому, відповідач не скористався своїм процесуальним правом, не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед ТОВ «Фінансова компанія «Абекор», не довів відсутність заборгованості.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними, а тому підлягають задоволенню повністю.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд дійшов таких висновків. 
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
На підтвердження сплати судового збору позивач надав платіжну інструкцію №1690 від 01.10.2025 про сплату 2422,40 грн.
Також позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь витрати, понесені ним на відправку копії позову відповідачу в сумі 135,50 грн. На підтвердження понесених витрат позивач надав квитанцію про сплату послуг з відправки кореспонденції «Поштова служба «Е-Пост», квитанція №1747286 від 03.10.2025 в сумі 135,50 грн. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору та пов?язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи (відправка копії позову відповідачу) має бути стягнуто з відповідача на користь позивача в межах документально підтверджених витрат, а саме в сумі 2557,90 грн. 
Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор» (04080, м. Київ, Подільський район, вул. Костянтинівська, 75, приміщення 601А, ЄДРПОУ 39287145) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор» заборгованість за Договором № 1626973 про надання кредиту від 28.03.2025, що становить 30357 (тридцять тисяч триста п`ятдесят сім) грн. 91 коп., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту –18800 (вісімнадцять тисяч вісімсот) грн. 00 коп.; суми прострочених платежів по процентах –11557 (одинадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят сім ) грн. 91 коп.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор» 2557 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят сім) грн. 90 коп. на відшкодування понесених судових витрат.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017. 
Суддя:          Є.В. Челюбєєв