П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/5179/23	

Перша інстанція: суддя Іванов Е.А.,
повний текст судового рішення
складено 20.10.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУПФ), в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у нарахуванні та виплати з 01.07.2021 року доплати до пенсії згідно Постанови КМУ від 14.07.2021 року №713 “Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб” (далі Постанова №713), та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити з 01.07.2021 року позивачу щомісячну доплату у розмірі 2000 грн. відповідно до Постанови №713 з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправними дії ГУПФ щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні з 01.10.2021 року в повному розмірі доплати до пенсії згідно Постанови №713 та зобов`язано ГУПФ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.10.2021 року щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн. відповідно до Постанови №713, в повному обсязі, з урахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
15.06.2023 року вищенаведене рішення набрало законної сили.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01.01.2024 року визнано протиправними дії ГУПФ, вчинені на виконання рішення суду від 15.05.2023 року по справі №420/5179/23, а саме не здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячної доплати у повному обсязі у розмірі 2000,00 грн. відповідно до Постанови №713 та зобов`язано ГУПФ повідомити Одеський окружний адміністративний суд про вжиті заходи у 30-денний строк з дня отримання даної ухвали.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08.07.2025 року відмовлено у прийнятті звіту ГУПФ та зобов`язано відповідача надати до суду у 90-то денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали звіт про виконання рішення суду від 15.05.2023 року по справі №420/5179/23.
08.10.2025 року від представника відповідача до суду надійшов звіт про виконання рішення суду.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року відмовлено у прийнятті звіту ГУПФ.
Зобов`язано ГУПФ надати до суду у 90-то денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали звіт про виконання рішення суду від 15.05.2023 року по справі №420/5179/23.
Не погоджуючись з даною ухвалою, заявник подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що судове рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким прийняти звіт про виконання рішення.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, відповідачем не доведено повного та фактичного виконання рішення суду у даній справі, не надано доказів виплати на користь ОСОБА_1 суми доплати за період з 01.10.2021 року по 31.07.2023 року, з урахуванням фактично виплачених сум.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до ч.8 ст.382 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Частинами 2-3 зазначеної статті встановлено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.
Як вбачається з матеріалів справи, у звіті ГУПФ зазначає, що на підставі рішення суду від 15.05.2023 року у цій справі, яке набрало законної сили 15.06.2023 року, позивачу 17.07.2023 проведено перерахунок пенсії з 01.10.2021 року щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн. відповідно до Постанови №713. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2023 року становив 15833,00 грн. Сума доплати за період з 01.10.2021 по 31.07.203 року з урахуванням фактично виплачених сум складає 44000,00 грн. та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації. Інформація про виконання рішення суду у справі №420/5179/23 Головним управлінням внесена до реєстру рішень.
Виплата нарахованої доплати пенсії за період з 01.10.2021 по 31.07.2023 року в сумі 44000,00 грн. буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду з Державного бюджету України.
Так, органи Пенсійного фонду України фінансують види пенсійних виплат за рахунок коштів Державного бюджету у межах виділених асигнувань.
Тобто, нарахована позивачу сума різниці пенсії має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України. Отже, проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, зокрема ГУПФ, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.
Згідно із підпунктами 4-5 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: забезпечує ведення бухгалтерського обліку з виконання доходів і видатків, кошторису видатків на утримання управління Фонду та своєчасно складає і в установленому порядку подає затверджену звітність головним управлінням Фонду.
Отже, пенсійні виплати здійснюються ГУПФ виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.
Виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від територіального органу Пенсійного фонду України.
Відповідно до частин першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.
Згідно із пунктами 20, 29 Бюджетного кодексу України, взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 року у справі №560/523/19, від 07.11.2019 року у справі №420/70/19, від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, невиконання судового рішення ГУ ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.
Судовий контроль за виконанням рішень в адміністративних справах передбачений статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України).
Отже, судовий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.
При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Колегія суддів наголошує, що не можна вважати фактично виконаним таке рішення шляхом перерахунку пенсії та внесення заборгованості до реєстру судових рішень, адже порядок та спосіб, у який таке судове рішення мало бути виконано, встановлений у його резолютивній частині.
При цьому, відповідачем не доведено повного та фактичного виконання рішення суду у даній справі, не надано доказів виплати на користь ОСОБА_1 суми доплати за період з 01.10.2021 року по 31.07.2023 року, з урахуванням фактично виплачених сум.
Апеляційний суд враховує, що ГУПФ звернулось до Пенсійного фонду України з листом від 09.01.2024 року №1500-0503-5/4523з проханням сформувати бюджетний запит для виділення коштів з Державного бюджету України з метою виплати за постановою суду №420/5179/23. 
Згідно ч.2 ст.382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі вищевикладеного та з урахуванням вказаних у звіті відповідачем обставин, колегія судді вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції щодо відсутності підстав для прийняття звіту та необхідності зобов`язання ГУПФ встановити новий строк подання звіту про виконання рішення суду від 15.05.2023 року по справі №420/5179/23.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм процесуального права, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Керуючись ст.308, 311, 312, 316, 321, 325, 327, 329 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – залишити без задоволення а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	Г.В. Семенюк   О.І. Шляхтицький