П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/26104/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстренко Н.М. 
Суддя-доповідач - Слободонюк М.В.  
18 березня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Слободонюка М.В. 
суддів: Канигіної Т.С.  Кузьмишина В.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
позивач, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанови про накладення штрафу від 04.11.2025 ВП № 72262607.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду 07 січня 2026 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Відповідач як і третя особа не скористалися правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу, що в силу ч.4 ст. 304 КАС України не перешкоджає розгляду справи.
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість судового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на виконанні в Управлінні забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа Житомирського окружного адміністративного суду №240/12879/21 від 09.06.2023 про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перевести ОСОБА_1 з 29.01.2021 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу", з урахуванням довідки про середній заробіток за грудень 2020 року та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.
14.07.2023 державним виконавцем відкрито виконавче провадження та зобов`язано боржника протягом десяти робочих днів виконати рішення суду.
30.01.2025 державним виконавцем винесено вимогу про надання у десятиденний строк підтверджуючі документи про його виконання.
На адресу відповідача надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому повідомлено, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17.02.2023 пенсійним органом переведено ОСОБА_1 з 29.01.2021 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу», з урахуванням довідки про середній заробіток за грудень 2020 року та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця. В результаті перерахунку на виконання рішення суду розмір пенсії з 29.01.2021 становив 6240,00 грн. 3 01.07.2023 виплата пенсії здійснюється у розмірі визначеному на виконання рішення суду. За період з 29.01.2021 по 30.06.2023 нарахована доплата пенсії в розмірі 43390,31 грн. Таким чином позивачем повідомлено, що рішення суду ним виконано добровільно в межах наданих компетенції та фінансування.
Разом із тим за наслідками перевірки належного виконання боржником судового рішення, постановою від 04.11.2025 старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Сладь Т.П. наклав на Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області штраф в розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/12879/21. 
При винесенні цієї постанови виконавцем було встановлено, що рішення суду у справі N 240/12879/21 Головним управлінням належним чином не виконується, свідченням чому є звернення стягувача від 24.01.2025, 30.01.2025 та 28.10.2025 року про неврахування довідки про середній заробіток за грудень 2020 року, а також відсутність доказів на підтвердження виконання рішення в частині врахуванням такої довідки при переведенні стягувача на пенсію за віком.
Приймаючи оскаржуване рішення про відмову в задоволення позову суд першої інстанції вказав, що з огляду на факт неповного виконання рішення суду у справі №240/12879/21 та ігнорування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області мотивувальної та резолютивної частини судового рішення, дії державного виконавця щодо накладення штрафу є цілком обґрунтованими.
У відповідності до ч. 1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до положень пункту 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Частиною 6 статті 26 Закону №1404-VIII передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Відповідно до частини 1 статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 63 Закону №1404-VIII).
Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії визначена положеннями ст.75 Закону №1404-VIII.
Відповідно до частини 1 статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Відтак, накладення штрафу у разі невиконання без поважних причин боржником рішення є обов`язком посадової особи органу ДВС, який встановлюється з метою спонукання боржника належним чином виконати рішення.
Поважними причинами невиконання можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення та повинні бути підтверджені належними доказами.
Досліджуючи матеріали справи, судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17.02.2023 у справі №240/12879/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перевести ОСОБА_1 з 29.01.2021 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723?ХІІ з урахуванням довідки про середній заробіток за грудень 2020 року та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.
Як встановлено з матеріалів справи та не заперечується позивачем, на виконання зазначеного судового рішення пенсійним органом при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 враховано лише довідку про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавку за ранг та надбавку за вислугу років). Водночас довідка про середній заробіток за грудень 2020 року при перерахунку пенсії не застосовувалась, що безпосередньо вплинуло на розмір пенсійних виплат пенсіонера.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає про відсутність правових підстав для видачі ОСОБА_1 довідки про середній заробіток за грудень 2020 року з огляду на відсутність у нього необхідного стажу державної служби станом на 01.05.2016, а відтак вважає правомірними дії пенсійного органу щодо неврахування зазначеної довідки під час виконання рішення суду.
Водночас колегія суддів звертає увагу, що у разі незгоди пенсійного органу з рішенням суду першої інстанції по суті задоволених вимог він не був позбавлений права на його оскарження в апеляційному порядку.
Судом встановлено, що ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2023 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2023 року у справі №240/12879/21 повернуто особі, яка її подала. 
Таким чином, відсутні відомості про скасування чи зміну рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17.02.2023, а відтак судове рішення набрало законної сили та є обов`язковим до виконання.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Судом першої інстанції слушно зазначено, що рішенням суду у справі N 240/12879/21, яке набрало законної сили, на Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області було покладено обов`язок перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" з урахуванням двох конкретних довідок, а саме: довідки про середній заробіток за грудень 2020 року та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця. Зазначена обставина прямо випливає з резолютивної частини судового рішення та була детально обґрунтована судом у його мотивувальній частині.
В той же час позивачем не заперечується той факт, що при нарахуванні пенсії ОСОБА_1 було враховано лише довідку про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), тоді як довідка про середній заробіток за грудень 2020 року при перерахунку пенсії не застосовувалась, що безпосередньо вплинуло на розмір пенсійних виплат пенсіонера. Зазначений факт підтверджено у наданих пенсійним органом відповідях та поясненнях.
За таких обставин є правильним висновок суду першої інстанції, що судове рішення у справі N 240/12879/21 в повному обсязі не виконано, оскільки боржником не дотримано вимог резолютивної частини рішення та проігноровано правові висновки суду, викладені в його мотивувальній частині.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зі змісту наданих пенсійним органом пояснень вбачається, що боржник фактично здійснює переоцінку обставин, уже встановлених судовим рішенням, яке набрало законної сили, що є неприпустимим.
Статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v Ukraine no 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v Ukraine 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007).
Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі Христов проти України одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їх рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу Брумареску проти Румунії, п. 61).
Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу rеs judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Невиконання судового рішення, яке набуло законної сили, або надання йому переоцінки суперечить принципу верховенства права, складовою якого є принцип правової визначеності; суд, за загальним правилом, не повинен брати до уваги посилання сторони у справі в обґрунтування своєї позиції на фактичні обставини, виникнення яких стало наслідком невиконання такою стороною судового рішення.
Отже, враховуючи, що рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/12879/21 набрало законної сили та підлягало обов`язковому виконанню боржником, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що станом на момент винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про накладення штрафу матеріали виконавчого провадження не містили доказів належного виконання боржником судового рішення в повному обсязі.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що приймаючи оскаржувану постанову від 04.11.2025 ВП 72262607 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн відповідач діяв у спосіб і порядку, визначеному Законом №1404-VIII, а тому підстав для задоволення його позовних вимог не має.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 січня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з ч. 4 ст.272, 328, 329 КАС України.

Головуючий	 		Слободонюк М.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Канигіна Т.С.    Кузьмишин В.М.