№ 207/7587/25 
№ 2/207/616/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2026 року  м. Кам`янське
Південний районний суд міста Кам`янського в складі:
головуючого судді Притуляка С.А.
за участю секретаря судового засідання Тютюник Ю.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янське в порядку спрощеного позовного провадження та заочного розгляду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернувся до Південного районного суду м. Кам`янського із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка складається з: 15000,00 грн.– заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за процентами у розмірі 21000,00 грн., 2250,00 грн. комісії за надання кредиту та 7500,00 грн –неустойки за порушення зобов`язань.
Позовні вимоги мотивовані порушенням з боку відповідача зобов`язань з своєчасного повернення отриманого кредиту та сплати процентів за користування кредиту за кредитним договором від 07.02.2025 року № 03.02.2025.100003100.
Ухвалою Південного районного суду м.Кам`янського від 26.12.2025р. відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що до позову долучено лише роздруківку документу з назвою «Заявка кредитного договору №03.02.2025-100003100» та паспорт кредиту, який не містить підпису відповідача чи інших відомостей, які б свідчили та давали можливість перевірити підписання цього документу відповідачем дистанційно з використанням інформаційнотелекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та/чи підписання відповідачем шляхом накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позивачем не надало жодного технічного звіту або сертифіката, який би підтверджував використання електронного підпису саме відповідачем. Відсутність цих доказів ставить під сумнів ідентифікацію позичальника та цілісність підписаного документа.
Крім того, заявник посилається на те, що в матеріалах справи відсутні первинні документи, які повинні бути складені під час надання кредитних коштів фізичній особі відповідачу. Як доказ видачі кредитних коштів позивачем долучено до позовної заяви відповідь ТОВ «УПР», згідно якої останнім було здійснено переказ грошових коштів на карту НОМЕР_1 у розмірі 15000,00 грн. Однак, даний лист не є первинним бухгалтерським документом, який би підтверджував факт здійснення платіжної операції.
Щодо стягнення 21000 грн. процентів, представник відповідача посилається на їх невспівмірність до суми кредиту та відсутність їх належного розрахунку.
Щодо неустойки в розмірі 7500 грн, представник відповідача посилається на те, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час воєнного стану нарахування неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язань заборонено. 
Також представник відповідача вважав необгрунтованими вимоги про стягнення комісії за надання кредиту у сумі 2250,00 грн., оскільки з матеріалів справи не вбачається необхдності внесення плати за додаткові послуги.
Також представник відповідача звернувся з заявою про розгляд справи за його відсутності.
Представник позивача надав відповідь на відзив на позовну заяву, в яких зазначив, що всі позовні вимоги є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. 
З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, судом встановлено наступне.
Між сторонами 07.02.2025 року було укладено Кредитний № 03.02.2025.100003100, шляхом підписання паспорту споживчого кредиту, пропозиції про укладання кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 03.02.2025.100003100 (кредитної лінії), заявки кредитного договору № 03.02.2025.100003100 (кредитної лінії) та інформаційного повідомлення позичальника ОСОБА_1 (арк.с.17-23).
Відповідно до умов вказаного договору, кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту – 07.02.2025р.; сума Кредиту: 15000 грн. 00 коп.; строк, на який надається Кредит - 140 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту - 26.06.2025р.; процентна ставка– фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку користування кредитом; комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі – "Комісія за надання", "Комісія"; економічна сутність – плата за надання Кредиту) – 15% від суми Кредиту та дорівнює 2250 грн. 00 коп., яка нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Кредит надається з використанням реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4314-14XX-XXXX-6590.
В п.12 Договору, сторони погодили графік платежів: 9 платежів по 3230, 98 грн. та 1 платіж – 3230,86 грн., з яких 15000,00 грн. тіла кредиту, 15559,78 грн. процентів за користування кредитом та 2250,00 грн. сплати комісії.
Позивач свої зобов`язання з надання відповідачеві кредиту у сумі 10000,00 грн. виконав в повному обсязі, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №117-1011 від 10.11.2025р., згідно якого, на підставі договору про переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024р., було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: «07.02.2025р. 05:25:43 на суму 15000,00 грн., номер картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua -–645897112, призначення платежу: Видача за договором кредиту №07.02.2025-100003100».
Однак, всупереч умов договору, відповідач свої зобов`язання з повернення кредиту не виконав, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем, яка згідно наданого розрахунку складається з 15000,00 грн.– заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за процентами у розмірі 21000,00 грн., 2250,00 грн. комісії за надання кредиту та 7500,00 грн –неустойки за порушення зобов`язань.
Під час розгляду справи відповідачем не було надано доказів належного виконання зобов`язання за кредитним договором, натомість у відзиві на позовну заяву він заперечував проти існування доказів надання кредиту, неправомірність розрахунку позовних вимог тощо.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір укладено між сторонами за допомогою веб-сайту. Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор «Е783» для підписання цього кредитного договору. Мається й інформація, отримана з центрального вузла системи Bank ID НБУ з даними відповідача.
Кредитний договір містить інформацію про Кредитодавця, умови кредитування з урахуванням побажань споживача, тип кредиту, суму кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, відсоткову ставку, порядок повернення кредиту та всі суттєві умови Кредитного договору.
Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та ряді інших, тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.
Отже, суд дійшов висновку, що сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строки та умови надання грошових коштів у позику, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
При цьому, у змісті вказаного договору міститься вся необхідна інформація щодо персональних даних позичальника, зокрема особистий номер телефону для отримання СМС оповіщення з одноразовим ідентифікатором, а також номер банківської картки для зарахування грошових коштів, тому заповнюючи власноручно заяву в особистому кабінеті у суду відсутні сумніви щодо не можливості однозначно ідентифікувати особу позичальника, при цьому негативні наслідки щодо правильності заповнених даних несе позичальник.
Порядок укладення договору в електронному вигляді в повній мірі відповідає положенням ЗУ «Про електронну комерцію» та умовам Договору, з якими боржник ознайомився до прийняття рішення щодо отримання кредиту, що підтверджується акцептуванням умов договору відповідачем.
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З огляду на наданий позивачем розрахунок боргу по кредиту та процентам за користування кредитом, судом вбачається, що він складений у відповідності до умов кредитного договору та норм чинного законодавства, проценти нараховані в межах строку надання кредиту. Нарахування комісії за надання кредиту у розмірі 2250 грн., яка складається з оплати послуги еквайрінгу, щодо перерахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача, що є обгрунтованим.
На підставі вищенаведеного, оцінивши зібрані у справі докази та враховуючи те, що відповідачем не надано доказів про виконання свого обов`язку щодо сплати заборгованості за кредитним договором та відсотками відповідно до положень договору, а також за відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення 15000,00 грн.– заборгованості за тілом кредиту та 2250,00 грн. комісії за надання кредиту, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Стосовно посилань відповідача на відсутність належних доказів надання кредиту, суд звертає увагу на те, що номер платіжного засобу (картки), на який перераховано позивачем кредитні кошти збігається з номером, зазначеним відповідачем у кредитному договорі.
Згідно з нормою статті 46 Закону України «Про платіжні послуги»: а) порядок виконання платіжних операцій, у тому числі обмеження щодо виконання платіжних операцій з використанням конкретних платіжних інструментів, визначається цим Законом та нормативно-правовими актами НБУ; б) виконання платіжних операцій у платіжній системі здійснюється відповідно до правил такої платіжної системи з урахуванням вимог цього Закону; в) надавач платіжних послуг має право виконувати платіжні операції користувачів за допомогою/з використанням однієї чи кількох платіжних систем, учасником яких він є, або залучати для виконання платіжних операцій інших надавачів платіжних послуг як посередників г) надавач платіжних послуг отримувача під час виконання платіжної операції з метою встановлення належного отримувача коштів за платіжною операцією зобов`язаний перевірити в платіжній інструкції відповідність: - номера рахунку отримувача та коду отримувача (коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України/податкового номера або серії (за наявності) та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); або - унікального ідентифікатора отримувача. д) надавач платіжних послуг отримувача зараховує кошти за платіжною операцією на рахунок отримувача лише у разі, якщо зазначена у пункті 1 або 2 цієї частини інформація, яку він перевіряє відповідно до вимог цієї частини, відповідає тій інформації про отримувача, що зберігається у такого надавача платіжних послуг. У разі невідповідності номера рахунку та/або коду отримувача надавач платіжних послуг отримувача має право: 1) зупинити проведення платіжної операції на строк до чотирьох робочих днів та зарахувати кошти на відповідний рахунок для встановлення належного отримувача. У разі неможливості встановлення належного отримувача надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний не пізніше четвертого робочого дня після надходження коштів повернути їх надавачу платіжних послуг платника із зазначенням причини повернення; 2) не уточнювати номер рахунку та/або код отримувача. У такому разі надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний повернути кошти надавачу платіжних послуг платника не пізніше наступного робочого дня після їх надходження із зазначенням причини повернення.
Зважаючи на вищенаведені норми Закону України «Про платіжні послуги» у разі, якщо б під час виконання платіжної операції щодо перерахування кредитних коштів відповідачу, відомості про нього, як про належного отримувача кредиту не підтвердились, то операція із зарахування таких коштів взагалі б не відбулась.
Таким чином, перерахування кредитних коштів відбувалось на картковий рахунок вказаний відповідачем під час заповнення заявки.
Сумнівів в достовірності та належності листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №117-1011 від 10.11.2025р. як доказу надання кредитних коштів відповідачеві суд, оцінюючи його за власним внутрішнім переконанням та у сукупності з всіма іншими обставинами справи, суд не вбачає.
Також, з огляду на оплатну природу надання кредитних коштів, позивач також правомірно вимагає стягнення з відповідача процентів за користування кредитом.
Разом з тим, з урахуванням заперечень відповідача проти позовних вимог розрахунок процентів за користування кредитом перевірено судом та встановлено наступне.
Судом встановлено, що Кредит у розмірі 15000,00 грн. надано відповідачеві на 140 днів з дати його надання, зі сплатою 1% за 1 день користування Кредитом (математично це складає саме 21000 грн., які зазначені у позові).
Однак, в п.12 Договору, сторони погодили графік платежів: 9 платежів по 3230, 98 грн. та 1 платіж – 3230,86 грн., з яких 15000,00 грн. тіла кредиту, 15559,78 грн. процентів за користування кредитом та 2250,00 грн. сплати комісії.
Крім того, у п.14 Договору сторони погодили, що загальні витрати за споживчим кредитом складають 17309,68 грн. (проценти та комісія за видачу кредиту).
Отже, визначившись із загальними умовами щодо суми кредиту, його строку та розміру процентів, сторони уточнили та конкретизували кінцеві умови повернення отриманого кредиту для споживача, визначивши щомісячні платежі та їх склад.
Очевидно, що для пересічного споживача саме щомісячні платежі є вирішальною та істотною обставиною при прийнятті рішення про отримання кредиту, оскільки це дає можливість оцінити фінансове навантаження та розмір сплачених коштів у грошовому виразі за отриманий кредит.
Тому суд вважає фактично погодженим сторонами, як істотну умову кредитного договору, загальний розмір процентів за користування отриманим кредитом, саме визначений в графіку платежів – 15559,78 грн.
За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 15559,78 грн.
Щодо посилань відповідача на неспівмірність розміру процентів до розміру кредиту, суд зауважує наступне.
Обставини, які б свідчили, що відповідач надав позивачу неправдиву інформацію про розмір процентів та порядок їх сплати, приховав щоденну та реальну річну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту, відсутні.
Верховний Суд у постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 623/2936/19 вказав, що виходячи з оплатного характеру кредитного договору, відсутні підстави вважати, що умови договору про сплату відсотків за користування кредитом, є несправедливими та призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договору, оскільки вказаний розмір відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін у заяві-анкеті.
Враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, суд звертає увагу, що позивач мав можливість не вступати у кредитні відносини із відповідачем, якщо дійсно вважав встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливими, натомість він погодив такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень.
Отже, вказані умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.
Щодо заявленої вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки в розмірі 7500,00 грн., суд зазначає наступне.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, востаннє Указом Президента України № 478/2025 від 14 липня 2025 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 7 серпня 2025 року строком на 90 діб.
Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, пунктом 2 частини 3 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України № 2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування.
Кредитний договір укладено 07 лютого 2025 року, тобто під час дії воєнного стану, отже на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18 Перехідних положень ЦК України.
Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року №183/7850/22(61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Таким чином, вимога про стягнення неустойки за цим договором не підлягає задоволенню.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у сумі 1737,08 грн.
На підставі ст.ст.526,634,1049,1054 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст.2,4,81,82,128,141,142,259,263-265,268,272,273,280-282 ЦПК України
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором у розмірі 32809(тридцять дві тисячі вісімсот дев`ять) гривень78 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» витрати з оплати судового збору у розмірі 1737 (одна тисяча сімсот тридцять сім) гривень 08 копійок пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Дніпровського апеляційного суду через Південний районний суд міста Кам`янського шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5ст.265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», код ЄДРПОУ 37356833, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133А.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Суддя С.А. Притуляк