Справа №760/33322/24 2/760/6669/25	

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.,
за участю секретаря судового засідання Воловіченко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві питання про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 18 вересня 2025 року позов задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , на підставі рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 20 вересня 2014 року у справі № 760/7605/14-ц, на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із розміру 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно до 1/5 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
До суду надійшла заява сторони позивача про стягнення судових витрат, в якій представник просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, з яких 12 000 грн - витрати на правову допомогу та 1 211,20 грн - витрати зі сплати судового збору.
Мотивуючи зазначену заяву заначив, що між адвокатом Годнею А. А. та позивачем було укладено договір про надання правової допомоги № 28/11 від 28 листопада 2025 року, відповідно до якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надати правову допомогу клієнту у суді першої інстанції щодо зменшення розміру аліментів, які були призначені згідно з рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 20 червня 2014 року у справі № 2-3197/14 (пункт 1.1 договору).
Додатковою угодою № 1 до договору про надання правової допомоги від 28 листопада 2024 року передбачено, що розмір винагороди (гонорару), що підлягає сплаті клієнтом адвокату за надання правової допомоги, передбаченої в пункті 1.1 договору про надання правової допомоги № 28/11 від 28 листопада 2024 року, становить 4 000 грн за вступ у провадження та по 2 000 грн за кожне представництво у судовому засіданні або іншу представницьку дію.
Пунктом 2 додаткової угоди № 1 визначено, що винагорода (гонорар) сплачується наступним чином: 4 000 грн сплачуються на розрахунковий рахунок адвоката протягом 2 робочих днів з моменту підписання даної додаткової угоди; 2 000 грн сплачуються не пізніше ніж за три робочі дні до кожного судового засідання або іншої кожної представницької дії на розрахунковий рахунок адвоката.
Платіжними інструкціями від 09 грудня 2024 року, від 04 квітня 2025 року, від 05 травня 2025 року, від 24 червня 2025 року, від 07 вересня 2025 року підтверджується, що ОСОБА_3 сплатив на розрахунковий рахунок адвоката всього 12 000 грн за надання правової допомоги згідно з договором.
02 липня 2025 року між адвокатом Годнею А. А. та ОСОБА_1 підписано акт приймання-передачі наданої правової допомоги, відповідно до якого адвокат виконав свої зобов`язання перед клієнтом на загальну суму 10 000 грн.
Крім того, за участь у судовому засіданні 08 вересня 2025 року ОСОБА_1 було сплачено 2 000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 07 вересня 2025 року. Акт приймання-передачі наданої правової допомоги на вказану суму від 09 вересня 2025 року підписано окремо. 
Враховуючи викладене, витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу підтверджені належними доказами, а їхній розмір є співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання правової допомоги (30 год. та участь у чотирьох судових засіданнях), обсягом наданих адвокатом послуг, значущістю справи для позивача, тому представник просив заяву задовольнити.
Сторона відповідача також подала до суду заяву про надання доказів на підтвердження розміру судових витрат, в якій представник зазначив, що у відзиві на позовну заяву сторона відповідача зазначила, що орієнтовний розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу, які очікує понести відповідач становить 25 000 грн. 
23 квітня 2025 року згідно з умовами договору № 177/СП-юр від 09 вересня 2024 року, укладеного між відповідачем та адвокатом, а також додатками до нього відповідачем було сплачено на користь адвоката авансову частину гонорару в розмірі 10 000 грн.
Також, умовами договору та додатків до нього було встановлено оплату судоднів (відвідування суду у засіданнях), у разі такої необхідності або прийняття участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, із розрахунку за один судодень 2 500 грн, які будуть оплачені клієнтом одним платежем на наступний день після винесення судом рішення по справі.
Крім того, адвокат та відповідач домовились про додаткову винагороду «Гонорар успіху», який становить 15 000 грн та сплачується у разі ухвалення рішення у справі на користь клієнта, тобто у разі відмови у задоволенні позову. 
Враховуючи викладене, представник просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати, які відповідач вже понесла, а також витрати, що будуть понесені після ухвалення судом рішення.
Разом з тим, стороною позивача було подано до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, заявлених стороною відповідача в розмірі 50 000 грн, в яких представник зазначив, що такий розмір є суттєво завищеним.
В обґрунтування заперечень посилався на те, що справи про стягнення аліментів, збільшення/зменшення їх розміру не є складними, а є типовими. До матеріалів справи не доданий детальний опис виконаних робіт, інформацію про час, який витратив представник відповідача на надання правничої допомоги. 
Крім того, справа, що розглядається не має для відповідача принципового значення, до неї відсутній публічний інтерес, а її результат ніяк не впливає на репутацію відповідача.
Так, з поданих стороною відповідача документів вбачається, що реальні витрати відповідача на правничу допомогу становлять 10 000 грн, всі інші суми будуть сплачені на користь адвоката після ухвалення судом позитивного рішення для відповідача.
Враховуючи вищевикладене, просив зменшити розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу до 10 000 грн. 
Сторони по справі в судове засідання до вимог частини третьої статті 270 ЦПК України не викликалися.
Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Отже, оскільки учасники в судове засідання не викликалися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши зміст поданих до суду заяви, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Враховуючи вищевикладене, що сторонами по справі були подані до суду заяви про розподіл судових витрат та докази їх понесення, однак судом не було вирішено питання про судові витрати при ухваленні судового рішення, суд дійшов висновку про ухвалення додаткового рішення. 
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, провадження № 61-22131 св 19.
Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).
Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Як вбачається з матеріалів справи 28 листопада 2024 року між позивачем та адвокатом Годнею А. А. було укладено договір № 28/11 про надання правової допомоги, відповідно до якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надати правову допомогу клієнту у суді першої інстанції щодо зменшення розміру аліментів, що були призначені згідно з рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 20 червня 2014 року у справі № 2-3197/14 (пункт 1.1 договору).
Згідно з пунктом 2.4 договору після закінчення надання правової допомоги, передбаченої предметом договору, сторони підписують акт здачі-приймання наданої правової допомоги (виконаних робіт).
Відповідно до пункту 5.1 договору за надання правової допомоги, передбаченої розділом 1 даного договору, клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар).
Розмір винагороди (гонорару), що підлягає сплаті клієнтом адвокату за надання правової допомоги, передбаченої пунктом 1.1 цього договору, встановлений в додатковій угоді № 1 до даного договору.
Згідно з пунктом 1 додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги № 28/11 від 28 листопада 2024 року розмір винагороди (гонорару), що підлягає сплаті клієнтом адвокату за надання правової допомоги, передбаченої пунктом 1.1 договору про надання правової допомоги № 28/11 від 28 листопада 2024 року, становить 4 000 грн за вступ у провадження та по 2 000 грн за кожне представництво в судовому засіданні або іншу представницьку дію, які відбуватимуться в межах міста Києва.
Відповідно до пункту 2.3 додаткової угоди № 1 у разі, якщо судове засідання не відбулося, клієнт сплачує адвокату за виїзд до судового засідання 1 000 грн.
Згідно з актів здачі-приймання наданої правової допомоги від 02 липня 2025 року та від 09 вересня 2025 року адвокат виконав свої зобов`язання перед клієнтом по наданню правової допомоги згідно з договором про надання правової допомоги № 28/11 від 28 листопада 2024 року, а саме: надання консультацій клієнту - 1 год.; підготовка позовної заяви про зменшення розміру аліментів, формування додатків до позовної заяви, друкування документів - 16 год.; підготовка заяви про прискорення вирішення питання про відкриття провадження по справі - 1 год.; правовий аналіз відзиву на позовну заву та доданих до нього матеріалів, надання роз`яснень клієнту щодо обраної правової позиції - 2 год.; підготовка відповіді на відзив, формування додатків - 6 год., правовий аналіз заперечень (на відповідь на відзив) та доданих матеріалів - 2 год.; правовий аналіз свідка ОСОБА_2 разом з додатками - 1год.; правовий аналіз заяви про надання доказів на підтвердження розміру судових витрат, що підготовлена та подана адвокатом Вайнером О. Л. - 1 год.; участь у судових засіданнях 07 квітня 2025 року, 05 травня 2025 року, 23 червня 2025 року та 08 вересня 2025 року. 
На виконання умов договору та додаткової угоди до нього, позивачем, за надану правничу допомогу, було сплачено на користь адвоката Годні А. А. 12 000 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № @2PL203591 від 09 грудня 2024 року на суму 4 000 грн, № @2PL078400 від 04 квітня 2025 року на суму 2 000 грн, № @2PL808768 від 05 травня 2025 року на суму 2 000 грн, № @2PL323716 від 24 червня 2025 року на суму 2 000 грн та № @2PL656525 від 07 вересня 2025 року на суму 2 000 грн. 
Таким чином, оплата позивачем ОСОБА_1 судових витрат, пов`язаних із витратами на професійну правничу допомогу, підтверджена належними та допустимими доказами.
Під час розгляду даної справи від відповідача не надходило заперечень щодо розміру визначеної позивачем вартості судових витрат.
Співмірності судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач також не оспорювала.
Разом з тим, відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на викладене, враховуючи часткове задоволення позову, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог, тобто у розмірі 10 440 грн.
Що стосується вимоги сторони відповідача про стягнення з позивача на їхню користь витрат на професійну правничу допомогу, то слід зазначити таке.
Судом установлено, що 09 вересня 2024 року між адвокатом Вайнером О. Л. та відповідачем було укладено договір № 177/СП-юр про надання правової допомоги.
Відповідно до пункту 1.1 договору клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надати правову допомогу щодо захисту клієнта перед третіми особами з приводу порушення її прав, в тому числі у адміністративних, цивільних, кримінальних справах та сімейних правовідносинах тощо.
Згідно з пунктом 4.1 договору клієнт бере на себе зобов`язання сплачувати адвокату гонорар у фіксованому розмірі, а саме - перед початком виконання цього договору, авансом клієнт сплачує адвокату за додатковою домовленістю, які включають в себе написання та подачу до судів процесуальних документів, виступи в судових засіданнях, виконання судових доручень, ознайомлення з матеріалами справи тощо, незалежно від часу проведено у суді.
Відповідно до додатку № 2 до договору № 177/СП-юр від 09 вересня 2024 року в межах договору від 09 вересня 2024 року № 177/СП-юр про надання правової допомоги клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надати правничу допомогу щодо представлення інтересів клієнта у судах щодо поданого позову проти клієнта, позивачем - ОСОБА_1 щодо зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини у справі № 760/33322/24 (пункт 1.1 додатку).
Клієнт бере на себе зобов`язання сплачувати адвокату гонорару фіксованому розмірі, а саме: авансом, клієнт сплачує адвокату 10 000 грн, що включають в себе: вивчення позовної заяви та обрання правової позиції; надання юридичних консультацій клієнту щодо обрання позиції; складання та подачу до суду заяв по суті (відзиву на позовну заяву, заперечення на відповідь на відзив); підготовка проєкту заяви свідка; сканування документів, перейменування файлів та подача процесуальних документів і додатків через підсистему «Електронний суд»; супроводження справи у Солом`янському районному суді міста Києва № 760/33322/24. Сторони домовились окремо про оплату судоднів (відвідування суду у засіданнях), у разі такої необхідності або прийняття у часті у справі в режимі відеоконференції, із розрахунку за один судодень - 2 500 грн, яку будуть оплачені клієнтом одним платежем на наступний день після ухвалення судом рішення по справі. Крім того, сторони домовились про додаткову винагороду «Гонорар успіху», що становить 15 000 грн, у разі ухвалення рішення у справі на користь клієнта, а саме, відмови у задоволенні позову. При цьому, у разі задоволення позову «Гонорар успіху» не сплачується (пункт 2.1 додатку № 2 до договору).
Згідно з Актом № 1 про надання послуг правової (правничої) допомоги від 24 квітня 2025 року згідно з договором № 177/СП-юр від 09 вересня 2024 року, адвокат надав, а клієнт отримав правничу допомогу відповідно до договору, щодо представлення інтересів клієнта у Солом`янському районному суді міста Києва у справі № 760/33322/24, а саме: вивчення позовної заяви та обрання правової позиції; надання юридичних консультацій клієнту щодо обрання позиції; складання та подачу до суду заяв по суті (відзиву на позовну заяву, заперечення на відповідь на відзив); підготовка проєкту заяви свідка; сканування документів, перейменування файлів та подача процесуальних документів і додатків через підсистему «Електронний суд»; супроводження справи у Солом`янському районному суді міста Києва № 760/33322/24. 
Надана правнича допомога була оплачена відповідачем в сумі 10 000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 23 квітня 2025 року.
Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні підстави для стягнення «Гонорару успіху» на користь відповідача, оскільки договором було погоджено, що така оплата стягується у разі відмови в задоволенні позову, однак судом позов задоволено частково.
Разом з тим, стороною позивача заперечувалась співмірність визначених стороною відповідача витрат на правничу допомогу, а також було зазначено про недоведеність витрат понад 10 000 грн.
Згідно з пунктами 2, 4 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, а також дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
На необхідність врахування розумності розміру відшкодування судових витрат вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії", у якому зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При визначенні суми відшкодування правничої допомоги суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
Про пропорційність і співмірність витрат йдеться і у Постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19, відповідно до висновку якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 757/29103/20-ц (провадження № 61-11792св21) зазначено, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи.
З урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши надані представником відповідача докази на підтвердження понесених відповідачем судових витрат на правничу допомогу, з огляду на критерії співмірності зазначених витрат зі складністю цієї справи, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатами і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, наданим представником відповідача обсягом послуг, реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, принцип пропорційності задоволених вимог, беручи до уваги, що 87% вимог, заявлених до відповідача, судом було задоволено, витрати на правничу допомогу відповідачеві належить компенсувати в розмірі 1 500 грн.
Крім того, судом при ухваленні рішення не було вирішено питання щодо розподілу витрат у зв`язку зі сплатою судового збору.
Згідно з частиною першою статті 133 та частиною шостою статті 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума судового збору, пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог, що сплачується при зверненні до суду з вказаним позовом. Відтак, сума судового збору в процентному відношенні від задоволеної суми становить 1 053,74 грн.
На підставі викладеного та керуючись статтями 133, 137, 141, 142, 258-261, 270, 354 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Ухвалити по цивільній справі № 760/33322/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів додаткове рішення.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розміріі 1 053,74 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 440 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 500 грн.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;
відповідач -  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,
РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою:  АДРЕСА_2 .

Суддя Л. М. Ішуніна