Справа № 304/402/26 Провадження № 3/304/285/2026	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
  	23 березня 2026 року 	м. Перечин	

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Сидоренко Ю.В., за участю потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднану справу за адміністративними матеріалами (протокол серії ВАД № 769339 від 25.02.2026 року, протокол серії ВАД № 769348 від 16.03.2026), що надійшли з відділення поліції №1 (м.Перечин) Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Зарічово Перечинського району Закарпатської області, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, непрацюючого, зареєстрований фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , моб.тел: НОМЕР_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ,
за ч.1 ст.173-2, ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

25.02.2026 року, близько 17-57 годині ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно свого батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: виражався нецензурною лайкою на його адресу та погрожував фізичною розправою, чим могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілого ОСОБА_2 , тобто своїми діями ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство психологічного характеру, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Крім того, 05.03.2026 року, близько 17-30 годині ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: виражався нецензурною лайкою на її адресу, чим могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_1 , тобто своїми діями ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство психологічного характеру, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за кваліфікуючими ознаками ст.173-2 КУпАП, а саме: умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене Законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, потерпілої.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями, 02.03.2026 року та 19.03.2026 відповідно, вищевказані адміністративні матеріали розподілені в провадження судді Перечинського районного суду Закарпатської області Сидоренко Ю.В.
Постановою судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 23.03.2026 року протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №769339 від 25.02.2026 року та протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 769348 від 16.03.2026 року - об`єднані в одне провадження про адміністративне правопорушення.
В судові засідання, призначені на 06.03.2026 року, 23.03.2026 року ОСОБА_3 повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим у встановленому законом порядку про день та час проведення судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку 03.03.2026, 19.03.2026 адресату ОСОБА_3 sms-повідомлень, які є в матеріалах справи, однак про причини неявки суду не повідомлено, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки, суду не надано, будь-яких заперечень на складений протокол про адміністративні правопорушення на адресу суду не подано. 
Враховуючи скорочені строки розгляду справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.277 КУпАП, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_3 , на підставі наявних у справі доказів. При цьому суд також враховує, що категорія правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП не відноситься до тієї категорії справ, по яким присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до відповідальності, є обов`язковою (ч.2 ст.268 КУпАП).
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердив надані раніше письмові пояснення від 25.02.2026 року, які є в матеріалах справи та суду пояснив, що 25.02.2026 року у вечірній час, близько о 17-30 годин його син ОСОБА_5 знаходився за місцем їх проживання в АДРЕСА_1 та вживав алкогольні напої. Він зробив синові зауваження з цього приводу, на що останній не реагував та продовжувати вживати алкоголь. Через деякий час син ОСОБА_2 почав сварку, в ході якої виражався на його адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, син став виганяти його з будинку, тому він вирішив зателефонувати до правоохоронних органів. Невдовзі приїхали працівники поліції та склали відносно сина ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення. Вказує, що такі дії син вчиняє систематично по відношенні до нього та його дружини. Просить застосувати до ОСОБА_3 більш суворе покарання з метою усвідомлення останнім вчинених ним протиправних дій та недопущення таких дій в подальшому. 
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_1 підтвердила надані раніше надані нею пояснення від 05.03.2026 року, які є в матеріалах справи та в судовому засіданні пояснила суду, що 05.03.2026 року, близько о 17-30 годині її син ОСОБА_3 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, вчинив із нею сварку, в ході якої виражався на її адресу нецензурною лайкою, ображав, погрожував фізичною розправою, дебоширив вдома, у зв`язку з чим вона була змушена викликати поліцію, які по приїзду склали відносно сина ОСОБА_3 протокол за ст.173-2 КУпАП. Стосовно адміністративного стягнення, просить сина ОСОБА_3 суворо не карати, застосувавши відносно нього адміністративний штраф. 
Вислухавши в судовому засіданні показання потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , повно та всебічно вивчивши адміністративні матеріали у об`єднаній справі № 304/402/26, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2, ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення доведена у повному обсязі та підтверджується наступними доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №769339 від 25.02.2026 року (а.с.1), протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №769348 від 16.03.2026 року (а.с.1), рапортом інспектора-чергового СРПП ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Попка І.М. від 25.02.2026 року (а.с.2), рапортом інспектора-чергового СРПП ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Попка І.М. від 05.03.2026 року (а.с.2-3), письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 25.02.2026 року та 05.03.2026 року, в яких останній зазначає, що він, перебуваючи за місцем свого проживання, вчинив сварку зі своїм батьком, та 05.03.2026 року зі своєю матір`ю, в ході якої ображав останніх нецензурною лайкою (а.с.3,6); усними в судовому засіданні та письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 від 25.02.2026 року, від 05.03.2026 року (а.с.4); усними в судовому засіданні та письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_1 від 05.03.2026 року (а.с.5); характеристиками начальника СП ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Левинець В. від 28.02.2026 та від 17.03.2026 відносно ОСОБА_3 , з яких вбачається, що останній за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, раніше до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП не притягувався (а.с.5,8); характеристикою старости старостинського округу с.Зарічово Перечинської міської ради за вих.№ 02 від 17.03.2026 на жителя АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з якої вбачається, що останній за час проживання в с.Зарічово показав себе з позитивної сторони, з боку односельчан скарг на нього не надходило, до адміністративної відповідальності виконкомом Перечинської міської ради не притягувався (а.с.7).
Дослідивши у повному обсязі в судовому засіданні матеріали об`єднаної справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3 , приходжу до наступних висновків.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП (в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» № 3733-IX від 22.05.2024 року, який набрав чинності 19.12.2024 року) передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу цього адміністративного правопорушення є наявність наслідків, а саме завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до ч.3 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
П.14 ст.1 вказаного Закону визначено, психологічне насильство, як форму домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Згідно з п.17 ст.1 Закону, фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Таким чином, повно та всебічно дослідивши матеріали об`єднаної справи та наявні у них докази в їх сукупності, суд вважає, що у діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства психологічного характеру, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Відповідно до ч.1,2 ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
Вирішуючи питання про вид і розмір адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_3 , ступінь його вини, майновий та сімейний стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Приймаючи до уваги характер та обставини скоєних адміністративних правопорушень, ступінь суспільної небезпеки вчинених ОСОБА_3 правопорушень, передбачених ст.173-2 КУпАП, а також наявність обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_3 , а саме визнання ним своєї вини, що вбачається з письмових пояснень ОСОБА_3 від 25.02.2026 та 05.03.2026 року (а.с.3,6), суд враховує також особу правопорушника, його вік, матеріальний та сімейний стан, при цьому суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_3 раніше до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався, на теперішній час не працює, регулярний дохід та постійне джерело прибутку у нього відсутні, особою з інвалідністю ОСОБА_3 не являється, стійких соціальних зв`язків він не має: не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, за місцем проживання ОСОБА_3 характеризується позитивно, що вбачається з характеристики начальника СП ВП №1 від 28.02.2025 року, а також суд враховує ті обставини, що потерпілими ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до суду будь-яких заяв про відшкодування (матеріальної та/або моральної) шкоди відносно ОСОБА_3 не подано, в судовому засіданні потерпілим висловлено прохання про застосування до їх сина більш суворого стягнення у виді штрафу, щоб останній зробив для себе певні висновки та перестав вчиняти протиправні дії по відношенню до них, та приймаючи до уваги ті обставини, що ряд правопорушень вчинення домашнього насильства відбулося по відношення до потерпілих, які мають похилий вік, крім того потерпілий ОСОБА_2 , є особою з інвалідністю третьої групи, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_3 від 01.08.2013 року, тому суд вважає необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню ОСОБА_3 нових правопорушень, з урахуванням положень ч.2 ст.36 КУпАП, остаточно застосувати до правопорушника ОСОБА_3 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що передбачено санкцією ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_3 .
Крім того, відповідно до положень ст.40-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 173-2 ч.1, 221, 280, 283, 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2, ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на підставі положень статті 36 КУпАП призначити ОСОБА_3 остаточне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в сумі - 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок (отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача - казначейство України (ЕАП), номер рахунку (ІВАN) UA908999980313111256000026001, призначення платежу: «Судовий збір на користь держави», код 22030106).
Адміністративний штраф сплачувати за наступними банківськими реквізитами: Отримувач: ГУК у Закарпатській області/Перечинська тг/21081100, код отримувача (ЄДРПОУ) 37975895, банк отримувача - казначейство України (ЕАП), номер рахунку (ІВАN) UA398999980313080106000007379, призначення платежу: «адміністративний штраф та інші санкції», код 21081100.
Роз`яснити правопорушнику, що згідно частини 1 статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови із наданням відповідної квитанції про сплату штрафу до канцелярії суду, а в разі оскарження такої постанови, - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення апеляційної скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 КУпАП, при примусовому виконанні постанови суду, згідно ч.2 ст.308 КУпАП, штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.
Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання постановою законної сили або закінчення строку, встановленого у разі відстрочки або розстрочки виконання постанови.
Постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, законним представником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд Закарпатської області.
Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя
Перечинського районного суду 
Закарпатської області        Ю.В. СИДОРЕНКО