ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

15 квітня 2026 року	Справа №160/35360/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати пункти 2.,4.,8.1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20.03.2025 року №1031.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом командира частини з основної діяльності НОМЕР_1 від 20.03.2025 №1031 встановлено факти незадовільного виконання посадових обов`язків старшим лейтенантом ОСОБА_2 через несвоєчасну подачу рапорту про залишення ВЧ штаб-сержантом ОСОБА_3 вирішено визнати винним у переплаті грошових коштів на загальну суму 111584,01 грн. На підставі даного наказу, командиром ВЧ НОМЕР_2 видано наказ начальнику служби - головному бухгалтеру фінансово-економічної служби ВЧ НОМЕР_2 утримувати з грошового забезпечення позивача грошові кошти на загальну суму 111584,01 грн. Позивач вважає наказ від 20.03.2025 №1031 протиправним, оскільки службове розслідування за яким було винесено наказ, що оскаржується, було проведено з порушенням строків, встановлених Порядком №608 від 21.11.2017. Окрім того, оскаржуваний наказ було надано позивачу під підпис 21.11.2025. Матеріали службового розслідування не містять жодних належних та допустимих доказів про те, що саме з вини позивача було здійснено переплату грошових коштів штаб-сержанту ОСОБА_3 . В наказі встановлену вину у переплаті грошових коштів штаб-сержанту ОСОБА_3 капітана ОСОБА_4 , який загинув на момент проведення розслідування. В наказі, що оскаржується не вказано хто та в якій частині несе відповідальність за переплату грошових коштів. Також при визначенні винних осіб, командиром ВЧ не враховано, що штаб-сержант ОСОБА_3 не повернувся на службу з лікування, на яке вибув до м.Дніпро, а не залишив безпосередньо військову частину під час виконання позивачем обов`язків з обліку особового складу. Дані обставини виключають вину позивача у виявленні відсутності штаб-сержанта ОСОБА_3 за місцем служби та як наслідок у можливій переплаті грошових коштів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження). Витребувано у відповідача та зобов`язати подати до суду у строк встановлений для подання відзиву: належним чином засвідчену копію матеріалів службового розслідування щодо позивача; належним чином засвідчену копію наказу ВЧ НОМЕР_1 №1031 від 20.03.2025 року із доказами ознайомлення позивача з ним.
Від військової частини надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.11.2024 №5578 «Про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення частини з переплатою коштів», було проведено службове розслідування з метою уточнення причин та умов самовільного залишення військовослужбовцем військової частини з переплатою коштів, що сприяло вчиненню правопорушення та встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною його вчинення. Під час проведення вказаного службового розслідування встановлені такі факти та обставини: встановлений факт самовільного залишення частини з 25.08.2022 штаб-сержанта ОСОБА_5 командира бойової машини - командира відділення 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 та встановлений факт переплати грошового забезпечення ОСОБА_6 за серпень 2022 року. Крім того був встановлений факт незадовільного виконання службових обов`язків Позивачем, який на той час перебував на посаді начальника штабу - заступника командира НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , що призвело до безпідставної виплати грошового забезпечення ОСОБА_6 . Аналіз норм законодавства та матеріалів службового розслідування затверджених наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20.03.2025 №1031, вказує на те, що саме через неналежний облік особового складу НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , позивачем в серпні 2022 року, який на той час займав посаду начальника штабу - заступника командира НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , було допущено переплату грошового забезпечення військовослужбовцю НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 . Враховуючи, що службовим розслідуванням встановлений факт наявності шкоди; протиправної поведінки позивача, яка виражалася в неналежному виконанні службових обов`язків в питанні обліку особового складу НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ; причинний зв`язок між протиправною поведінкою позивача і завданою шкодою; вина позивача в завданні шкоди, тому наявні підстави для притягнення до матеріальної відповідальності позивача, з метою відшкодування завданої державі шкоди. У зв`язку із цим, позовні вимоги щодо зобов`язання визнати протиправним та скасувати пункти 2., 4., 8.1. наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20.03.2025 №1031, - не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд встановив наступне.
Згідно Витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.07.2022 №128 вважати що приступили до виконання обов`язків по переводу з інших частин: штаб сержанта ОСОБА_3 , зарахувати з 12.07.2022 року до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду командира бойової машини - командира відділення 3-го механізованого відділення 2-го механізованого взводу 3-ї механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Згідно Витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.08.2022 №174 вважати, що приступили до виконання обов`язків, у зв`язку з призначенням на посаду старшого лейтенанта ОСОБА_1 призначеного наказом командира Корпусу Резерву ЗСУ від 07.08.2022 №281 на посаду начальника штабу - заступника командира НОМЕР_3 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 .
Згідно Витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.11.2022 №262 зараховано в розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 наступних військовослужбовців, які самовільно залишили частину: 8.21. штаб сержанта ОСОБА_3 .
Згідно Витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.02.2023 №49 вважати, що приступили до виконання обов`язків, у зв`язку з призначенням на посаду капітана ОСОБА_1 ... командира НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . 
Згідно "Довідки доповіді про факт неприбуття на ВЛК військовослужбовцем штаб сержантом ОСОБА_3 військової частини НОМЕР_1 " від 25.09.2025:
п.1. 25.09.2022 надійшла доповідь від командира 2 мб майора Серби про самовільне залишення військовослужбовцем в/ч. Штаб сержант ОСОБА_3 направлений 25.08.2022 на ВЛК в м.Дніпро з метою визначення придатності до військової служби, усно повідомив, що знаходиться на лікуванні та всі документи надасть після повернення. Через медичну службу стало відомо, що штаб-сержант ОСОБА_3 на лікуванні не перебував, також до 25.09.2022 не прибув до підрозділу.
п.2. матеріальні збитки: немає;
п.4. розслідування проводить заступник командира 2 мб з морально-психологічного забезпечення ВЧ НОМЕР_1 майор Дзюба;
п.5 керівний склад: ТВО командира підрозділу 3мр 2мб лейтенант ОСОБА_7 , заступник командира 2 мб з морально-психологічного забезпечення ВЧ НОМЕР_1 майор Дзюба, командир 2мб майор ОСОБА_8 .
Згідно витягу з наказу командира 
Згідно сповіщення про смерть (загибель) ВЧ НОМЕР_1 від 02.10.2023 №306/1, заступник командира НОМЕР_4 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 капітан ОСОБА_7 01.10.2023 під час виконання бойового завдання по виявленню та знищенню сил противника, отримав поранення, після якого ІНФОРМАЦІЯ_1 помер в лікарні м.Чугуєв, Харківської області.
Згідно витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 15.11.2024 №4640 "Про результати службового розслідування за фактом зайво сплачених коштів 30 військовослужбовцям" ... наказано:
1. Службове розслідування, яке було призначене наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 27.10.2024 №5125 вважати завершеним.
3. Факт переплати коштів військовослужбовцям, зокрема ОСОБА_3 та ін. вважати таким, що свого підтвердження знайшли.
4.3. Підготувати проекти наказів про призначення службових розслідувань за фактом самовільного залишення частини із переплатою за даний період самовільного залишення частини: ОСОБА_3 здійснив самовільне залишення частини 25.08.2022 у відповідності до даного самовільного залишення частини відбулася переплата у розмірі 100675.56 грн.
Згідно Витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 18.11.2024 №4640 "Про результати службового розслідування за фактом зайво сплачений коштів 30 військовослужбовцям" наказано зокрема: 1. службове розслідування, яке було призначене наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 27.10.2024 №5125 вважати завершеним; 3. Факт переплати коштів військовослужбовцям ... ОСОБА_3 вважати таким, що свого підтвердження знайшли; п.4.3 підготувати проекти наказів про призначення службових розслідувань за фактом самовільного залишення частини із переплатою за даний період самовільного залишення частини: ОСОБА_3 здійснив самовільне залишення частини 25.08.2022 у відповідності до даного самовільного залишення частини відбулася переплата у розмірі 100675,56 грн.
Згідно Витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 20.11.2024 №5578 "Про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини з переплатою коштів"... з метою уточнення причин та умов самовільного залишення військовослужбовцем військової частини з фактом переплати коштів, що сприяло вчиненню правопорушення та встановлення ступеня вини особи (осіб) чиї дії або бездіяльність стали причиною його вчинення наказано призначити службове розслідування, стосовно випадку самовільного залишення військової частини військовослужбовцем з фактом переплати коштів - штаб-сержантом ОСОБА_3 .
Згідно витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 20.12.2024 №5977 "Про продовження терміну проведення службових розслідувань" наказано продовжити термін проведення службового розслідування призначеного наказом №5578 від 20.11.2024 року (з адміністративно-господарської діяльності) за фактом самовільного залишення військової частини з переплатою коштів військовослужбовцю ВЧ НОМЕР_1 продовжити до 19 січня 2025 року.
Згідно Витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.03.2025 №69 вважати такими що вибули з виключенням із списків ВЧ НОМЕР_1 : майора ОСОБА_1 . ... вважати таким, що посаду здав та вибув до нового місця служби АДРЕСА_1 .
Згідно Витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20.03.2025 №1031 "Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення частини з переплатою коштів" ... наказано:
1. Службове розслідування, призначене наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.11.2024 року № 5578, вважати завершеним.
2. За результатами службового розслідування:
- факт самовільного залишення частини з 25.08.2022 дотепер штаб-сержантом ОСОБА_9 , вважати таким, що знайшов своє підтвердження:
- факт переплати коштів у сумі 111584,01 грн. штаб-сержанту ОСОБА_10 вважати таким, що знайшов своє підтвердження;
- встановлено факти незадовільного виконання службових обов`язків колишнім командиром взводу 2 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону, лейтенантом ОСОБА_11 , через несвоєчасну подачу рапорту про самовільного залишення частини його підлеглим, штаб-сержантом ОСОБА_9 , та начальником штабу заступником командира НОМЕР_3 механізованого батальйону, старшим лейтенантом ОСОБА_12 через неналежне ведення обліку особового складу внаслідок чого військова частина НОМЕР_1 понесла збитки у вигляді безпідставно виплаченого грошового забезпечення в сумі 111584,01 гривень (сто одинадцять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири гривні, одна коп.). Проте, притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування коштів капітаном ОСОБА_11 не є можливим у зв`язку із фактом його загибелі відповідно до "Сповіщення про № 306/1 від 02 жовтня 2023 року. смерть (загибель)".
3. За порушення вимог ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, яке проявилося у самовільному залишенні військової частини, в ухиленні від військової служби в період дії військового часу та недотриманні законодавства України, після повернення військової частини НОМЕР_1 накласти на штаб-сержанта ОСОБА_5 дисциплінарне стягнення.
4. За порушення вимог ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 16, 103, 104 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України п. 1.3 розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 № 333, що проявилися в неналежному веденні обліку особового складу в підрозділах батальйону та призвели до безпідставної виплати грошового забезпечення, заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності колишній начальник штабу заступник командира НОМЕР_3 механізованого батальйону, ОСОБА_13 , але, враховуючи, що наказом командира військової НОМЕР_1 від 06.03.2025 № 69 він здав справи та посаду, та вибув до нового місця служби, військової частини НОМЕР_2 , обмежитись вжитими заходами.
5. Начальнику відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 облікувати штаб-сержанта ОСОБА_5 як відсутнього на військовій службі з 25.08.2022 по теперішній час, у зв`язку із самовільним залишенням розташування підрозділу. Отримавши від правоохоронного органу витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", призупинити військову службу штаб-сержанту ОСОБА_10 з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
6. Заступнику командира батальйону з психологічної підтримки персоналу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з тим, що під час службового розслідування з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця, призваного 110 мобілізації. штаб-сержанта ОСОБА_5 , який з 25.08.2022 дотепер перебуває за межами розташування військової частини НОМЕР_1 , містить ознаки кримінального правопорушення передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального Кодексу України, організувати складення повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та направлення його разом з копією матеріалів цього службового розслідування до Державного бюро розслідувань. Направити повідомлення про скоєне правопорушення до органу управління Військової служби правопорядку та відповідної спеціалізованої прокуратури у сфері оборони за місцем вчинення правопорушення до відома.
7. Начальнику фінансово-економічної - головному бухгалтеру служби військової частини НОМЕР_1 внести до Книги обліку нестач суму, що була виплачена штаб-сержанту ОСОБА_10 111584,01 гривень (сто одинадцять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири гривні, одна коп.).
8. Начальнику стройової частини штабу військової частини НОМЕР_1 :
8.1. Відповідно до п. 2. ст. 11 Закону України від 03.10.2019 № 160-ІХ "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", для вирішення питання про відшкодування шкоди, завданої державі в особі військової частини НОМЕР_1 колишнім начальником штабу заступником командира НОМЕР_3 механізованого батальйону ОСОБА_12 , у розмірі 111584,01 гривень, надіслати копії матеріалів службового розслідування до військової частини НОМЕР_2 .
Так, судом досліджено матеріали службового розслідування за фактом самовільного залишення частини з переплатою коштів штаб-сержанту ОСОБА_3 , яке розпочато наказом від 20.11.2024 №5578, закінчено на підставі наказу від 20.03.2025 №1031.
Згідно акту службового розслідування ... проведено службове розслідування за фактом самовільного залишення частини з переплатою коштів військовослужбовцю штаб-сержанту ОСОБА_3 .
2. Опис обставин вчиненого правопорушення. За результатами службового розслідування № 4640 від 18.11.2024, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 , за фактом зайво сплачених коштів 30 військовослужбовцям було встановлено, що штаб-сержанту ОСОБА_10 було здійснено переплату грошового забезпечення, та не проведено службове розслідування за фактом його самовільного залишення частини 25.08.2022 року.
4. Відомості про осіб, стосовно яких призначено службове розслідування.
4.1. Штаб-сержант ОСОБА_14 , командир бойової машини командир відділення 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 3 механізованої роти 2 механізованого батальйону, 15.10.1976 р.н., українець, одружений, освіта повна середня, призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, РНОКПП НОМЕР_5 , тел. НОМЕР_6 .
4.2. Капітан ОСОБА_15 , заступник командира НОМЕР_3 механізованого батальйону, призваний НАСВ імені Гетьмана Сагайдачного м. Львів, ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_7 , тел. НОМЕР_8 . -
4.3 Майор ОСОБА_13 , командир 2 механізованого батальйону, ІНФОРМАЦІЯ_4 , домашня адреса АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_9 , тел. НОМЕР_10 .
Неправомірні дії військовослужбовців та причинний зв`язок між діями військовослужбовця та подією, що трапилась:
Як Штаб-сержант ОСОБА_14 , військовослужбовець, призваний по мобілізації, порушив вимоги ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Вчинення вищевикладеного правопорушення підтверджується доказами, що були зібрані в ході проведення службового розслідування та зазначені в Розділі 3 Акту службового розслідування. Зазначене правопорушення вчинене штаб-сержантом ОСОБА_9 під час проходження військової служби в умовах воєнного стану.
У відповідності до вищезазначеного в діях військовослужбовця капітана ОСОБА_16 вбачаються порушення ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. 11, 12, 14, 16, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що проявилися у несвоєчасній доповіді керівництву про відсутність свого підлеглого. Притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування коштів капітаном ОСОБА_17 не є можливим у зв`язку із фактом його загибелі відповідно до "Сповіщення про смерть (загибель)" № 306/1 від 02 жовтня 2023 року.
У діях військовослужбовця майора ОСОБА_18 вбачаються порушення ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 16, 103, 104 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України п. 1.3 розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 № 333, що проявилися в неналежному веденні обліку особового складу в підрозділах батальйону.
Причинами та умовами є:
Причиною допущеного правопорушення штаб-сержантом ОСОБА_9 є низький рівень соціальної свідомості та відповідальності за свої дії, небажання дотримуватись вимог Конституції та Законів України у повсякденній діяльності, а також виконувати свій конституційний обов`язок із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
Причиною невчасної подачі рапорту лейтенантом ОСОБА_11 про самовільного залишення частини його підлеглим, штаб-сержантом ОСОБА_9 , є недосконале знання статей Статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів, які стосуються виконання обов`язків військової служби.
Причиною неналежного ведення обліку особового складу старшим лейтенантом ОСОБА_12 є недосконале знання статей Статутів Збройних Сил України та недбале виконання своїх службових обов`язків.
5. Виходячи із вищевикладеного, пропоную наступне:
1. Службове розслідування, призначене наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.11.2024 року № 5578, вважати завершеним.
2. За результатами службового розслідування:
- факт самовільного залишення частини з 25.08.2022 дотепер штаб-сержантом ОСОБА_9 , вважати таким, що знайшов своє підтвердження;
- факт переплати коштів у сумі 111584,01 грн. штаб-сержанту ОСОБА_10 вважати таким, що знайшов своє підтвердження;
- встановлено факти незадовільного виконання службових обов`язків колишнім командиром взводу 2 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону, лейтенантом ОСОБА_11 , через несвоєчасну подачу рапорту про самовільного залишення частини його підлеглим, штаб-сержантом ОСОБА_9 , та начальником штабу заступником командира НОМЕР_3 механізованого батальйону, старшим лейтенантом ОСОБА_12 через неналежне ведення обліку особового складу внаслідок чого військова частина НОМЕР_1 понесла збитки у вигляді безпідставно виплаченого грошового забезпечення в сумі 111584,01 гривень (сто одинадцять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири гривні, одна коп.). Проте, притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування коштів капітаном ОСОБА_11 не є можливим у зв`язку із фактом його загибелі відповідно до "Сповіщення про смерть (загибель)" № 306/1 від 02 жовтня 2023 року.
3. За порушення вимог ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, яке проявилося у самовільному залишенні військової частини, в ухиленні від військової служби в період дії військового часу та недотриманні законодавства України, після повернення військової частини НОМЕР_1 накласти на штаб-сержанта ОСОБА_5 дисциплінарне стягнення.
4. За порушення вимог ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 16, 103, 104 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України п. 1.3 розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 № 333, що проявилися в неналежному веденні обліку особового складу в підрозділах батальйону та призвели до безпідставної виплати грошового забезпечення, заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності колишній начальник штабу заступник командира НОМЕР_3 механізованого батальйону, ОСОБА_13 , але, враховуючи, що наказом командира військової НОМЕР_1 від 06.03.2025 № 69 він здав справи та посаду, та вибув до нового місця служби, військової частини НОМЕР_2 , обмежитись вжитими заходами.
5. Начальнику відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 облікувати штаб-сержанта ОСОБА_5 як відсутнього на військовій службі з 25.08.2022 по теперішній час, у зв`язку із самовільним залишенням розташування підрозділу. Отримавши від правоохоронного органу витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", призупинити військову службу штаб-сержанту ОСОБА_10 з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
6. Заступнику командира батальйону з психологічної підтримки персоналу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з тим, що під час службового розслідування з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця, призваного по мобілізації, штаб-сержанта ОСОБА_5 , який з 25.08.2022 дотепер перебуває за межами розташування військової частини НОМЕР_1 , містить ознаки кримінального правопорушення передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального Кодексу України, організувати складення повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та направлення його разом з копією матеріалів цього службового розслідування до Державного бюро розслідувань. Направити повідомлення про скоєне правопорушення до органу управління Військової служби правопорядку та відповідної спеціалізованої прокуратури у сфері оборони за місцем вчинення правопорушення до відома.
7. Начальнику фінансово-економічної служби головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 внести до Книги обліку нестач суму, що була виплачена штаб-сержанту ОСОБА_10 111584,01 гривень (сто одинадцять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири гривні, одна коп.).
8. Начальнику стройової частини штабу військової частини НОМЕР_1 , відповідно до п. 2. ст. 11 Закону України від 03.10.2019 № 160-ІХ "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", для вирішення питання про відшкодування шкоди, завданої державі в особі військової частини НОМЕР_1 колишнім начальником штабу заступником командира НОМЕР_3 механізованого батальйону ОСОБА_12 , у розмірі 111584,01 гривень, надіслати копії матеріалів службового розслідування до військової частини НОМЕР_2 .
Вважаючи протиправними пункти 2.,4.,8.1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20.03.2025 року №1031, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ).
Згідно із частиною першою статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
У абзаці першому частини четвертої статті 2 Закону № 2232-ХІІ визначено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 № ХІV (далі - Статут).
Відповідно до статті 3 Статуту Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.
Відповідно до абзаців першого, другого статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Згідно із статтею 26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до статті 28 Статуту єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
Статтею 30 Статуту визначено, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.
Відповідно до статті 111 Статуту командир роти (корабля 4 рангу) в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність роти (корабля), за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу роти (корабля), за підтримання внутрішнього порядку і додержання заходів пожежної безпеки в роті (на кораблі), за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти (корабля), за успішне виконання ротою (кораблем) бойових завдань, за ведення ротного (корабельного) господарства.
Командир роти (корабля 4 рангу) підпорядковується командирові батальйону (дивізіону кораблів) і є прямим начальником усього особового складу роти (корабля).
Статтею 112 Статуту визначено, що командир роти (корабля 4 рангу) зобов`язаний, зокрема:
піклуватися про підлеглих, знати їх потреби, порушувати перед старшими начальниками питання про задоволення їх прохань (абзац дванадцятий);
проводити огляд та інструктувати військовослужбовців роти перед їх відпусткою, відрядженням і контролювати їх повернення (абзац дев`ятнадцятий);
вести встановлений облік занять з бойової підготовки та облік особового складу роти (корабля), знати чисельність (наявність і відсутність) особового складу за списком, а також наявність і стан озброєння, боєприпасів, техніки, пального та інших матеріальних засобів (абзац двадцять перший);
один раз на місяць звіряти дані ротного (корабельного) обліку особового складу, а також матеріальних засобів з обліковими даними військової частини (абзац тридцятий).
Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі Положення № 1153).
Згідно із підпунктом 14 пункту 116 Положення № 1153 зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі: якщо військовослужбовці відсутні понад десять діб, - до повернення військовослужбовців у військову частину (у разі неприйняття іншого рішення про дальше проходження ними військової служби) або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими, або до дня набрання законної сили вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі.
Матеріальне та грошове забезпечення військовослужбовців, зарахованих у розпорядження відповідних командирів (начальників), здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (абзац двадцять четвертий пункту 116 Положення № 1153).
Пунктом 144-1 Положення № 1153 визначено, що для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються (абзац перший пункту 144-2 Положення 1153).
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України від 03.10.2019 № 160-ІХ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі Закон № 160-ІХ).
Відповідно до статті 1 Закону № 160-ІХ у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:
матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності (пункт 4);
пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано (пункт 5).
Згідно із частиною першою статті 3 Закону № 160-ІХ підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди (частина друга статті 3 Закону № 160-ІХ).
Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом (частина четверта статті 3 Закону № 160-ІХ).
Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 160-ІХ особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цим Законом передбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність.
Командир (начальник), який своїм рішенням чи бездіяльністю порушив установлений порядок обліку, зберігання, використання військового та іншого майна або не вжив належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню, іншому незаконному витрачанню військового та іншого майна, внаслідок чого було завдано шкоду, або щодо притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності, несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб (частина друга статті 5 Закону № 160-ІХ).
Частиною першою статті 6 Закону № 160-ІХ визначено, що особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: 1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій; 2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб; 3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин; 4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення; 5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 160-ІХ розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.
Статтею 8 Закону № 160-ІХ визначено, що посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів (частина перша).
У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника) (частина друга).
Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць (частина третя).
Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань (частина п`ята).
За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності (частина шоста).
Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис (частина сьома).
У разі якщо шкоду завдано кількома особами, у наказі командира (начальника) визначаються суми, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди (частина восьма).
Відповідно до частини другої статті 11 Закону № 160-ІХ, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її переведення до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження, командир (начальник) надсилає у п`ятиденний строк із дня закінчення розслідування, аудиту (перевірки), інвентаризації чи надходження рішення суду відповідні матеріали до нового місця служби чи місця перебування в розпорядженні особи для вирішення питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності.
Частинами першою, третьою статті 14 Закону № 160-ІХ визначено, що наказ командира (начальника) про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності може бути оскаржено старшому за службовим становищем командиру (начальнику) та/або до суду в порядку, передбаченому законодавством.
У разі скасування наказу про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності стягнені з особи кошти та/або добровільно передане нею рівноцінне майно чи внесені кошти повертаються цій особі, про що видається відповідний наказ.
Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-ХІV (далі - Дисциплінарний статут), військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Згідно із абзацом другим статті 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.
Частиною першою статті 85 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць (частина четверта статті 85 Дисциплінарного статуту).
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (частина восьма статті 85 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до пункту 1 розділу І Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371 (далі Порядок № 608), цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.
У пункті 7 розділу І Порядку № 608 визначено, що службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».
Абзацами першим, другим пункту 1 розділу ІІ Порядку № 608 визначено, що службове розслідування може призначатися у разі невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду.
У пункті 3 розділу ІІ Порядку № 608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
Рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування (пункт 1 розділу ІІІ Порядку № 608).
Згідно із пунктом 3 розділу ІІІ Порядку № 608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).
Пунктом 13 розділу ІІІ Порядку № 608 встановлено, що службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.
Згідно із пунктом 1 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
Відповідно до пункту 3 розділу V Порядку № 608 в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування (пункт 6 розділу V Порядку № 608).
Якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк (пункт 4 розділу VІ Порядку № 608).
Відповідно до абзацу першого пункту 5 розділу VІ Порядку № 608 акт службового розслідування разом з усіма матеріалами оформлюється окремою справою або долучається до документів відповідної номенклатурної справи.
Згідно із пунктом 1 розділу VIІІ Порядку № 608 у разі виявлення факту завдання шкоди державі командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає службове розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.
Пунктом 2 розділу VIІІ Порядку № 608 визначено, що під час проведення такого службового розслідування додатково необхідно з`ясувати: наявність шкоди; протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна); умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду.
До матеріалів службового розслідування долучається довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини (пункт 3 розділу VIІІ Порядку № 608).
З аналізу викладених норм слідує, що підставою для застосування до військовослужбовця матеріальної відповідальності є наявність шкоди, протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків, причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою та безпосередня вина особи в завданні шкоди. Однак слід зауважити, що обсяг матеріальної відповідальності ставиться у залежність, як від форми вини, так і від певних фактичних обставин, за якими власне визначається винуватість особи у заподіянні державі збитків, відповідно і міра вказаного виду юридичної відповідальності.
Такого висновку суд дійшов, зважаючи на те, що Законом № 160-ІХ види матеріальної відповідальності розмежовані на обмежену матеріальну відповідальність (стаття 5), повну матеріальну відповідальність (частина перша статті 6) та підвищену матеріальну відповідальність (частина третя статті 6).
Кваліфікуючою ознакою обмеженої матеріальної відповідальності є завдання військовослужбовцем шкоди з необережності за виключенням випадків, котрі охоплюються повною матеріальної відповідальністю чи підвищеною матеріальної відповідальністю.
У свою чергу настання повної матеріальної відповідальності за пунктом 1 частини першої статті 6 Закону № 160-ІХ (у тому числі за здійснення надлишкових виплат грошових коштів) обумовлено законодавцем одночасно, як виною відповідного військовослужбовця у настанні збитків, так і умислом цього військовослужбовця на настання збитків, тобто усвідомлення військовослужбовцем (або існування стану фізичної неможливості неусвідомлення військовослужбовцем) того, що саме такі форма, зміст та характер конкретного діяння військовослужбовця об`єктивно здатні призвести до збитків або створити умови, за яких ці збитки невідворотно/неминуче настануть і прагнення до настання таких наслідків.
Таким чином, законодавством чітко визначено необхідність встановлення вини в діях саме того військовослужбовця, який притягується до матеріальної відповідальності, тобто відповідачем має бути доведений склад правопорушення, вчиненого позивачем, та наявність взаємозв`язку між його діями та заподіяною шкодою.
Висновки відповідача про наявність підстав для притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності ґрунтуються на матеріалах службового розслідування.
Так, проведеним службовим розслідуванням встановлено, що штаб-сержант ОСОБА_19 перебуває у самовільному залишенні частини з 25.08.2022 дотепер на підставі копії "Довідки-доповіді про факт неприбуття на ВЛК військовослужбовцем, штаб-сержантом ОСОБА_9 " від 25.09.2022, рапорту ТВО командира 3 механізованої роти, лейтенанта ОСОБА_20 , вх. № 7818 від 25.09.2022, та наказу командира військової частини НОМЕР_1 "Про зарахування в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 військовослужбовців, які самовільно залишили частину" № 262 від 19.11.2022.
Попри це, відповідно до рапорту щодо преміювання за серпень 2022 року, вх. № 6473 від 08.09.2022, та рапорту щодо виплати додаткової винагороди за серпень 2022 року, вх. 6474 від 04.09.2022, вищевказаному військовослужбовцю продовжували здійснюватися виплати.
Під час проведення службового розслідування, відповідно до "Довідки-розрахунку про суму переплати грошового забезпечення штаб-сержанту ОСОБА_6 за період 01.08.2022 р. 31.10.2024 р.", було встановлено факт переплати грошового забезпечення та додаткової винагороди загальною сумою в 111584,01 грн.
Встановлені під час службового розслідування обставини та факти свідчать, що причиною переплати стало несвоєчасне подання рапорту, вх. № 7818 від 25.09.2022, про факт здійснення самовільного залишення частини штаб-сержантом ОСОБА_21 , його безпосереднім начальником, лейтенантом ОСОБА_17 , який на той момент був командиром взводу 2 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 2 від 12.03.2022, та, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 201 від 21.09.2022, з 21.09.2022 тимчасово виконував обов`язки командира 3 механізованої роти ОСОБА_22 , у зв`язку з вибуттям на лікування після поранення останнім відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2022 № 183. Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.09.2022 № 205, на підставі рапорту про здійснення самовільного залишення частини військовослужбовцем з 25.08.2022 ОСОБА_6 призупинили виплати грошового забезпечення та зняли з продовольчого забезпечення зі сніданку 26.08.2022.
Відповідач вважає, що така шкода завдана у зв`язку з несвоєчасною подачею рапорту командиром взводу 2 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону, лейтенантом ОСОБА_11 про самовільне залишення частини його підлеглим, штаб-сержантом ОСОБА_9 , та неналежним веденням обліку особового складу начальником штабу заступником командира НОМЕР_3 механізованого батальйону, старшим лейтенантом ОСОБА_12 , призвело до того, що військова частина НОМЕР_1 понесла збитки у вигляді безпідставно виплаченого грошового забезпечення в сумі 111584,01 гривень.
Судом встановлено, що згідно сповіщення про смерть (загибель) ВЧ НОМЕР_1 від 02.10.2023 №306/1, заступник командира НОМЕР_4 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 капітан ОСОБА_7 01.10.2023 під час виконання бойового завдання по виявленню та знищенню сил противника, отримав поранення, після якого ІНФОРМАЦІЯ_1 помер в лікарні м.Чугуєв, Харківської області.
Відтак, притягнення ОСОБА_7 , який несвоєчасно подав рапорт про самовільне залишення частини його підлеглим, штаб-сержантом ОСОБА_9 , до дисциплінарної відповідальності та відшкодування збитків було неможливим у зв`язку із його загибеллю.
Тому відповідач дійшов висновку про необхідність покладення саме на позивача повної відповідальності, зокрема матеріальної, за порушення, яке ним фактично не вчинялось (доповіді керівництву про відсутність свого підлеглого). 
Наведені вище обставини дають суду підстави для висновку, що в ході службового розслідування не вчинено усіх необхідних дій, передбачених нормами Порядку № 608, спрямованих на досягнення мети і завдань службового розслідування, за наслідками якого можливо було б дійти висновку про наявність підстав для притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності.
Суд вважає, що встановлені в ході службового розслідування обставини на підставі яких відповідач дійшов висновку в частині необхідності відшкодування шкоди саме позивачем (надлишкова виплата грошового забезпечення ОСОБА_3 за серпень 2022), не вказують на наявність у діях позивача всіх складових адміністративного правопорушення, зокрема наявності взаємозв`язку між його діями та заподіяною шкодою, а також умислу або необережності на її завдання (вина).
Суд дійшов висновку, що така неповнота проведеного службового розслідування виключає можливість притягнення позивача до матеріальної відповідальності у повному розмірі завданої шкоди за наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20.03.2025 року №1031.
Таким чином суд дійшов висновку, що наказ відповідача від 20.03.2025 року №1031 про притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності у повному розмірі у відповідності до вимог пункту 1 частини першої статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» у частині здійснення надлишкових виплат грошових коштів на суму 111584,01 грн. не відповідає критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, тому є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.
За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Однак, в ході судового розгляду справи відповідачами, як суб`єктами владних повноважень не доведено обґрунтованість та правомірність оскаржуваних позивачем наказів.
Таким чином, перевіряючи оскаржувані позивачем накази суб`єкта владних повноважень на відповідність його критеріям, наведеним у ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що оскаржувані накази прийнято без врахування всіх обставин справи, що мають значення для прийняття рішення, з порушенням принципів розсудливості та пропорційності, без врахування права особи на участь у процесі прийняття рішення, у зв`язку з чим, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Враховуючи, що позивач, звільнений від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалось.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_11 , АДРЕСА_3 ) про визнання протиправним та скасування наказу,- задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати пункти 2., 4., 8.1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20.03.2025 року №1031.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова