Провадження №	3/447/423/26 	
Справа №	447/686/26 	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09.04.2026 місто Миколаїв

Суддя Миколаївського районного суду Львівської області Джус Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області
про притягнення до адміністративної відповідальності,
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

без участі особи, яка притягається
до адміністративної відповідальності

ВСТАНОВИВ:
21.02.2026 близько 23 год. 30 хв. в АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство щодо дружини ОСОБА_2 , під час якого погрожував фізичною розправою, шарпав, чим завдав шкоди фізичному та психологічному здоров`ю, тобто вчинив домашнє насильство психологічного характеру.
Таким чином, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1ст.173-2 КУпАП.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання, не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності.
Згідно ч.1ст.268 КУпАП законодавцем закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.173-2 цього Кодексу, не належать до переліку справ, при розгляді яких є обов`язковою присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
З огляду на викладене, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та подав клопотання про розгляд справи без його участі, приходжу до висновку про можливість проведення розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.245КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозаписучих засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Частиною першою статі 256 КУпАП закріплені вимоги, згідно яких у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
На підставі ст.252 КУпАП, оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно із ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно п.3 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Відповідно до п.п.16,14, ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Статтею 3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частини першої статті 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підтверджується доказами, наявними у справі про адміністративне правопорушення, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №688684 від 22.02.2026, з якого вбачається, що 22.02.2026 близько 23 год. 30 хв. в АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство щодо дружини ОСОБА_3 та дітей, під час якого погрожував фізичною розправою, шарпав, чим завдав шкоди фізичному та психологічному здоров`ю, тобто вчинив домашнє насильство психологічного характеру. 
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 21.02.2026;
-письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 21.02.2026, яка згідно протоколу про адміністративне правопорушення визнана потерпілою, у яких вона вказала, що проживає разом із своїми дітьми та чоловіком ОСОБА_1 , та 21.02.2026 року близько 22 год. 30 хв. чоловік повернувся додому у стані сильного алкогольного сп`яніння і почав сильно кричати, будити її і дітей. Після цього штовхнув її та сина, а донька викликала працівників поліції та швидку медичну допомогу;
-формами оцінки ризиків вчинення домашнього насильства щодо постраждалих осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 від 16.09.2025, відповідно до яких визначено високий рівень небезпеки;
Також до матеріалів справи долучено рапорт начальнику ВнП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області полковнику поліції Сергію Нестеру сержанта поліції Петра Гайди від 21.02.2026, відповідно до якого 21.02.2026 ним спільно з інспектором СРП ВнП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області капітаном поліції Андрусівим В.В., обслуговуючи повідомлення на лінію 102, здійснено виїзд у АДРЕСА_2 по факту домашнього насильства гр. ОСОБА_1 щодо своєї дружини та двох дітей. Під час спілкування із ОСОБА_1 , останній поводив себе агресивно, на законні вимоги поліцейських не реагував та був дуже збудженим психологічно. 
Суддя вважає, що вказаний рапорт за своїм правовим змістом не є доказом, проте є документом, яким поліцейський інформує керівництво про обставини події, законність та обґрунтованість дій поліцейських. Вказаний документ містить дані, які частково узгоджуються з іншими доказами по справі та доповнюють їх.
Також згідно долучених ОСОБА_1 до поданої до суду заяви про визнання вини документів, судом встановлено, що останній є учасником бойових дій, про що йому видано відповідне свідоцтво.
Враховуючи наявність зазначених доказів, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.173-2 КУпАП, доведена.
Разом з тим суд звертає увагу на те, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №688684 від 22.02.2026, ОСОБА_1 звинувачується у вчиненні домашнього насильства щодо дружини ОСОБА_3 та дітей. Однак протокол не містить даних щодо яких саме дітей ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство. Згідно даних протоколу, потерпілою особою у вказаному адміністративному правопорушенні визнано тільки ОСОБА_2 , яка згідно матеріалів справи є дружиною ОСОБА_1 . 
Також, згідно протоколу, ОСОБА_1 ставиться в провину порушення ч.1 ст.173-2 КУпАП, в той же час, відповідальність за вчинення домашнього насильства стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, передбачена ч.2 ст. 173-2 КУпАП, порушення якої особі в провину не ставиться.
Суд звертає увагу на те, що судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення має відбуватися виключно в межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення. Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, в якій уповноваженою на те особою зазначаються всі ознаки складу адміністративного правопорушення та обставини його вчинення, перекваліфіковувати дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, самостійно відшукувати докази винуватості такої особи.
Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення ОСОБА_1 вчинення домашнього насильства щодо дітей.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно вимог ч.2 ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Враховуючи ступінь та характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, ставлення до вчиненого, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності ч. 1 ст.173-2КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції даної статті.
Згідно із ч.6 ст.283 КУпАП постанова суду про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 173-2 і 173-6 цього Кодексу, повинна містити обґрунтування необхідності або відсутності необхідності направлення порушника на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, відповідно до ст. 39-1 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої законом.
Враховуючи обставини справи, особу ОСОБА_1 , який вперше притягується до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП, суд не вбачає підстав для направлення його на проходження програми в порядку ст. 39-1 КУпАП.
Окрім цього, у відповідності до положеньст.40-1 КпАП України, слід також стягнути з ОСОБА_1 судовий збір.
Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати збору, зокрема, звільняються: 1) військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, – у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків (п. 12); 2) учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України – у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав (п. 13).
ОСОБА_1 є учасником бойових дій, однак не може бути звільнений від сплати судового збору відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», оскільки учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору лише у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, а в даному випадку особа притягується до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення, а відтак пільги щодо сплати судового збору до нього не застосовуються.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст.27,33,40-1, 173-2,184,283,284,294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень 00 копійок (триста сорок гривень);
Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 665,60 гривень.
Роз`яснити, що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Згідно ч.2ст.308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначеного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Миколаївський районний суд Львівської області.

Суддя Роман ДЖУС