ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/52516/24 Суддя (судді) першої інстанції: Панченко Н.Д.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Аліменка В.О.,
суддів Вівдиченко Т.Р., Кучми А.Ю.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И Л А:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 з 01.01.2018 пенсії в повному розмірі із розрахунку 100% суми підвищення пенсії та припинення з 01.07.2021 виплати щомісячної доплати в сумі 2000 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб".
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити з 01.01.2018 пенсію ОСОБА_1 із розрахунку 100% суми підвищення пенсії та щомісячної доплати в сумі 2000 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" з 01.07.2021.
Позов мотивовано тим, що він отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262), однак відповідач при здійсненні перерахунку пенсії на підставі рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2023 року у справі № 320/29553/23 безпідставно не застосував положення постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" (далі-Постанова №713), якою встановлено доплату до пенсії у розмірі 2000,00 грн. Також, при здійсненні перерахунку пенсії з 01.01.2018 року відповідач застосував розстрочку підвищення до пенсії.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262, як колишній працівник органів безпеки.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2023 року у справі № 320/29553/23, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та подальшу виплату пенсії позивачу , з урахуванням видів грошового забезпечення, зазначених у довідці Фінансово-економічного управління Служби безпеки України від 10.07.2023 № 21/3/2- 9/878-291, а саме: - посадовий оклад (ПО) - 5920,00 грн; - оклад за військовим званням (ОВЗ) (майор) - 1340,00 грн; - надбавка за вислугу років (НВР), від (ПО+ОВЗ) 40% - 2904,00 грн; - надбавка за особливості проходження служби (ПО+ОВЗ+НВР) 47% - 4777,08 грн; - надбавка за службу в умовах режимних обмежень (ПО) 15% - 888,00 грн; - преміювання, від (ПО) 10 % - 592,00 грн, з 01.04.2019 із врахуванням раніше виплачених сум.
Судом встановлено, що на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2023 року у справі № 320/29553/23 відповідачем було здійснено перерахунок пенсії позивача на підставі довідки про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії та після набрання чинності зазначеним судовим рішенням припинив виплачувати позивачеві доплату до пенсії у розмірі 2000 грн. відповідно до постанови №713.
Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивачка звернулась до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з частиною першою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною вісімнадцятою статті 43 Закону № 2262-XII передбачено, що у випадку, коли на дату призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного із видів грошового забезпечення та/або для відповідних категорій осіб були запроваджені нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення), а також премії у розмірах, визначених законодавством, пенсія має призначатися з урахуванням таких змін та/або нововведень, а вже призначена пенсія підлягає негайному перерахунку.
Стаття 51 Закону № 2262-XII встановлює, що у разі виникнення обставин, які спричиняють зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, перерахунок зазначених пенсій здійснюється відповідно до строків, визначених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, а також особам, які мають право на пенсію відповідно до цього Закону, і членам їх сімей, здійснюється з першого числа місяця, що настає після місяця, у якому виникли обставини, що зумовлюють зміну розміру пенсії. У разі якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різниця в пенсійних виплатах за минулий час може бути виплачена йому, але не більш як за дванадцять місяців.
Перерахунок пенсій у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців або осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, а також у зв`язку із запровадженням для таких осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством, який не був проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, що видають довідки для перерахунку пенсії, здійснюється з дати виникнення права на такий перерахунок без будь-якого обмеження строком.
Відповідно до положень частин першої та другої статті 63 Закону № 2262-XII перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, а також членам їх сімей у зв`язку з введенням у дію цього Закону здійснюється на підставі документів, що містяться у пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонерами на момент проведення перерахунку.
У разі якщо пенсіонер у подальшому подасть додаткові документи, які надають право на подальше підвищення пенсії, перерахунок пенсії здійснюється відповідно до норм цього Закону. При цьому такий перерахунок проводиться за минулий період, але не більш як за дванадцять місяців з дня подання додаткових документів і не раніше дати введення в дію цього Закону.
Згідно з пунктами 1- 4 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (далі - Порядок № 45), пенсії, призначені відповідно до зазначеного Закону (далі - Закон), у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, підлягають перерахунку на умовах та у розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Пенсійний фонд України після ухвалення Кабінетом Міністрів України рішення щодо проведення перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Міністерства соціальної політики інформує свої головні управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про наявні підстави для проведення перерахунку пенсій і про необхідність формування списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), а також надсилає відповідну інформацію Міністерству оборони, Міністерству внутрішніх справ, Національній поліції, Міністерству юстиції, Міністерству інфраструктури, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній фіскальній службі, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Державної прикордонної служби, Державній службі з надзвичайних ситуацій, Службі судової охорони (далі - державні органи).
Головні управління Пенсійного фонду України протягом десяти днів з дати отримання зазначеного повідомлення складають списки за формою, визначеною додатком 1, та подають їх органам, уповноваженим рішеннями керівників відповідних державних органів (далі - уповноважені органи) на видачу довідок про розмір грошового забезпечення для здійснення перерахунку пенсій.
На підставі отриманих списків уповноважені органи оформлюють довідки про розмір грошового забезпечення, яке враховується при перерахунку пенсій, щодо кожної особи, включеної до списку, за формою, встановленою додатками 2 і 3 (далі - довідки), та протягом одного місяця подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.
Зазначені довідки видаються тим державним органом, з якого особа була звільнена зі служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.
Перерахунок пенсії здійснюється з моменту виникнення відповідного права та проводиться у строки, визначені частинами другою і третьою статті 51 Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку розмір пенсії зменшується, її виплата продовжується у раніше встановленому розмірі.
З наведеного вбачається, що правовою підставою для здійснення перерахунку пенсії є довідка встановленого зразка, видана уповноваженим органом.
З матеріалів справи встановлено, що проведення перерахунку пенсії позивача було зумовлене набранням законної сили рішенням Київського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2023 року у справі № 320/29553/23.
Водночас суд звертає увагу на те, що законодавець надав уряду повноваження щодо визначення умов, порядку та розмірів перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, а також деяким іншим категоріям осіб.
При цьому під «умовами» слід розуміти встановлення Кабінетом Міністрів України необхідних обставин, за наявності яких стає можливим проведення перерахунку пенсії.
Поняття «порядок» означає право Кабінету Міністрів України визначати певну послідовність, черговість, спосіб виконання та методику здійснення перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.
Розмір грошового забезпечення як виплати, що має визначальне значення для перерахунку пенсії, встановлюється Кабінетом Міністрів України в межах наданих йому повноважень щодо визначення «розміру» перерахунку пенсій. Водночас орган виконавчої влади не наділений повноваженнями та не має права змінювати встановлений законом перелік складових грошового забезпечення, визначений статтею 43 Закону № 2262-XII.
До компетенції Кабінету Міністрів України не належить зміна структури грошового забезпечення; натомість підставою для перерахунку пенсій є саме підвищення грошового забезпечення відповідних категорій осіб, при цьому Кабінет Міністрів України може змінювати лише його розмір, а не складові.
Суд також зазначає, що частина третя статті 1-1 Закону № 2262-XII містить безумовне положення, згідно з яким зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію відповідно до цього Закону, допускається виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зазначене свідчить про наявність суперечності між положеннями пункту 3 постанови № 103 та нормами Закону № 2262-XII, на що також звертали увагу суди під час розгляду справи № 826/12704/18, результатом чого стало ухвалення рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2019 року, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року, яким пункт 3 постанови № 103 було визнано протиправним та скасовано.
Верховний Суд неодноразово підкреслював, що суди не мають застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції України та законам України, незалежно від того, чи були такі акти оскаржені в судовому порядку та чи залишаються вони чинними на момент розгляду справи. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, такі правові акти - як закони, так і підзаконні нормативні акти - не підлягають застосуванню навіть у разі їх формальної чинності (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).
Таким чином, з урахуванням положень частини третьої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, суди в період дії пункту 3 постанови № 103 у правовідносинах щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII, зобов`язані застосовувати саме Закон № 2262-XII незалежно від того, чи була зазначена норма постанови Кабінету Міністрів України скасована судом.
З огляду на викладене, підвищення грошового забезпечення військовослужбовців є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача відповідно до постанови № 704 з урахуванням усіх складових грошового забезпечення, визначених статтею 43 Закону № 2262-XII, та у повному обсязі.
Зі свого боку, з метою поетапного усунення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених військовослужбовцям, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським, а також окремим іншим категоріям осіб, і до моменту прийняття Верховною Радою України відповідних законодавчих актів у сфері пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших осіб, Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 713. Пунктом 1 цієї постанови встановлено, що з 01 липня 2021 року особам, яким пенсію було призначено до 01 березня 2018 року відповідно до Закону № 2262-XII (за винятком військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 та 36 Закону станом на 01 березня 2018 року, встановлюється щомісячна доплата у сумі 2000,00 грн, яка враховується при подальших підвищеннях розміру пенсій, визначених відповідно до зазначених статей Закону.
Особам, яким пенсію було призначено або поновлено після 01 березня 2018 року, розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 та 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 01 березня 2018 року або до цієї дати, також установлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту.
Водночас особам, зазначеним в абзацах першому та другому цього пункту, пенсії яких після 01 березня 2018 року були переглянуті або перераховані (за винятком перерахунку пенсій на виконання Закону України від 24 березня 2022 року № 2146-IX «Про внесення змін до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо пенсій у разі втрати годувальника»), щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, за винятком випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду або перерахунку збільшився менш ніж на 2000 гривень. Якщо ж сума збільшення пенсії під час перегляду або перерахунку не досягла 2000 гривень, щомісячна доплата встановлюється у розмірі, якого не вистачає до зазначеної суми.
Щомісячна доплата, передбачена цим пунктом, установлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, починаючи з 01 липня 2021 року.
Відповідно до пояснювальної записки до проєкту постанови № 713, метою її ухвалення визначено поетапне зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01 березня 2018 року, які виникли після проведення перерахунків пенсій.
Прийняття зазначеної постанови було зумовлене тим, що у червні 2021 року для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), яким пенсії було призначено відповідно до Закону № 2262-XII, завершувався період виплати частини коштів компенсації підвищеного розміру пенсії за 2016- 2017 роки, а підвищення розмірів пенсій для цієї категорії осіб з 2016 року не здійснювалося. Загальна сума пенсійної виплати з урахуванням зазначеної доплати з 01 липня 2021 року зменшилася до рівня місячної пенсії, а середній розмір такої виплати становив близько 2000,00 грн. Крім того, після перерахунку пенсій колишнім військовослужбовцям Збройних Сил України у 2018 році їхні пенсії не підлягали індексації через відсутність відповідного механізму, а різниця у розмірах пенсій залежно від часу їх призначення перевищувала 70 відсотків. При цьому мінімальні пенсійні виплати для військовослужбовців становили приблизно 2000,00- 2700,00 грн.
Таким чином, унаслідок ухвалення зазначеного нормативно-правового акта Кабінету Міністрів України з 01 липня 2021 року колишнім військовослужбовцям, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та іншим особам, пенсії яким були призначені відповідно до Закону № 2262-XII до 01 березня 2018 року, встановлено щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн, яка не підлягає виплаті у разі, якщо пенсія таким особам після 01 березня 2018 року була переглянута або перерахована.
Разом із тим аналіз наведених норм законодавства, а також мети прийняття Урядом постанови № 713 свідчить, що перерахунок пенсії, який відповідно до абзацу третього пункту 1 постанови № 713 є обставиною, що унеможливлює нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн до пенсій, визначених за статтями 13, 21 та 36 Закону № 2262-XII, повинен бути зумовлений саме підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців або осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на підставі нормативно-правового акта компетентного органу. Саме за таких умов досягається мета ухвалення постанови № 713 - зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, визначених на законних підставах. Натомість перерахунок пенсії, здійснений на виконання судового рішення з метою відновлення порушеного права особи на належний розмір пенсії, право на яку виникло до 01 березня 2018 року, не є перерахунком пенсії у зв`язку зі зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії.
Отже, з огляду на те, що перерахунок пенсії позивача був здійснений відповідачем на виконання судових рішень з метою усунення порушеного права позивача на належний розмір пенсії, право на отримання якої виникло до 01 березня 2018 року, такий перерахунок не пов`язаний зі зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії. У зв`язку з цим позивач має право на щомісячну доплату до пенсії у сумі 2000,00 грн відповідно до постанови № 713, яка підлягає виплаті з метою досягнення мети прийняття цієї постанови - поетапного зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01 березня 2018 року.
У зв`язку з наведеним суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу після 01 липня 2023 року щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн відповідно до постанови № 713.
Далі, щодо позовних вимог про виплату пенсії з 01 січня 2018 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії у 2018- 2019 роках, суд зазначає таке.
Як убачається з матеріалів справи, Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві з 01 січня 2018 року здійснювало виплату позивачу щомісячно 50 відсотків від суми підвищення розміру пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року. Згідно з розрахунком пенсії станом на 01 січня 2018 року, наданим позивачем до матеріалів справи, позивачу було нараховано та виплачено пенсію з надбавками у розмірі 6606,60 грн, що складалося з попереднього розміру пенсії 2893,47 грн та підвищення у сумі 1856,57 грн, що відповідало 50 відсоткам від 3713,13 грн. З 01 січня 2020 року виплата здійснювалася у розмірі 100 відсотків від суми підвищення - 3713,13 грн.
Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 13.02.2008 № 45 (далі - Постанова № 45, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із цим Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1 та схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.
21.02.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова № 103), пунктом 1 якої встановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".
Згідно з пунктом 2 Постанови № 103 виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах: з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 у наведеній справі, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Отже, поетапність виплати підвищення перерахованої пенсії була визначена пунктом 2 Постанови КМУ № 103, який був визнаний протиправним та нечинним у судовому порядку.
Необхідно зазначити, що 14.08.2019 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 804 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", яка набрала чинності 04.09.2019, згідно з якою виплата пенсій, призначених згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 01.01.2018 з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.01.2020 у справі №640/19133/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2020, постанову Кабінету Міністрів України № 804 визнано протиправною та нечинною.
Суд зауважує, що Верховний Суд вже розглядав справи з подібними правовідносинами (щодо правомірності дій органу Пенсійного фонду України стосовно поетапної виплати суми підвищення пенсії).
Відповідно до частини 3 статті 52 Закону № 2262- XII виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.
Згідно із частиною 2 статті 55 Закону № 2262-XII нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Поетапність виплат підвищення перерахованої пенсії було передбачено пунктом 2 постанови КМУ № 103. Проте, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови КМУ № 103.
При цьому, залишаючи без змін рішення судів першої та апеляційної інстанції у справі № 826/3858/18 Верховний Суд у постанові від 12 листопада 2019 року, серед іншого вказав і на те, що системний аналіз статей 51, 52, 55, 63 Закону № 2262-XII свідчить, що наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати порядок перерахунку пенсії не є тотожним та не визначає право встановлювати відстрочку або розстрочку виплати пенсії, тобто змінювати часові межі виплати.
Відтак з набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18 позивач має право на отримання пенсійних виплат у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, починаючи з 05 березня 2019 року.
Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у рішенні від 06 серпня 2019 року у справі № 160/3586/19, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року.
Враховуючи викладені обставини та те, що пункти 1, 2 постанови № 103 були чинними до 05.03.2019 року, а відтак підлягали застосуванню пенсійним органом, суд зазначає, що позивач набув права на отримання пенсійних виплат у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, починаючи з 05.03.2019 року.
Разом з тим, суд враховує, що 14.08.2019 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 804 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", яка набрала чинності 04.09.2019 року, згідно якою виплата пенсій, призначених згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 01.03.2018 року (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 01.01.2018 року з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 01.03.2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року.
Отже, після набрання законної сили (05.03.2019) рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року у справі № 826/3858/18, у відповідача виник обов`язок здійснювати виплату позивачу пенсії щомісячно з урахуванням 100 % суми підвищення, проте, з 04.09.2019 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України № 804 від 14.08.2019 року, яка підлягала обов`язковому застосуванню відповідачем у справі.
З огляду на те, що постанова Кабінету Міністрів України № 804 від 14.08.2019 року набрала чинності 04.09.2019, і була обов`язковою до застосування, відмова у виплаті позивачу пенсії в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії є безпідставною лише в період з 05.03.2019 по 03.09.2019 (включно).
Водночас, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.01.2020 року у справі № 640/19133/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2020 року, постанову Кабінету Міністрів України № 804 визнано протиправною та нечинною.
Згідно з частиною другою статті 255 КАС України рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.01.2020 року у справі № 640/19133/19 набрало законної сили 31.03.2020.
Як зазначалось вище нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду (ч. 2 ст. 265 КАС України).
Водночас суд зауважує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.06.2022 у справі № 520/2098/19 зазначила наступні правові висновки "…Частиною другою статті 6 КАС передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Закон України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" установлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Так, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Право на пенсію підпадає під сферу дії статті 1 Протоколу першого до Конвенції, якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством.
Обмеження виплати пенсії, нарахованої особі в порядку, передбаченому Законом № 2262-XII, не може бути встановлено постановою Кабінету Міністрів України.
Юридична природа соціальних виплат, у тому числі пенсій, розглядається не лише з позицій права власності, але й пов`язує з ними принцип захисту "законних очікувань" (reaso№ableexpectatio№s) та принцип правової визначеності (legalcertai№ty), що є невід`ємними елементами принципу правової держави та верховенства права.
Так у справі "Суханов та Ільченко проти України" (заяви № 68385/10 та № 71378/10) ЄСПЛ вказав, що якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя: наприклад, коли є чинний Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (пункт 35).
У справі "Кечко проти України" (заява № 63134/00) ЄСПЛ наголосив, що в межах свободи дій держави перебуває право визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідних для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23). Тобто коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, вона має виплачуватися на основі чітких і об`єктивних критеріїв, і якщо людина очевидно підходить під ці критерії - це породжує у такої людини виправдане очікування в розумінні статті 1 Першого протоколу.
Відповідно до статті 7 КАС суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Отже, з огляду на визначені в частині третій статті 7 КАС загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами оскаржувані пункти 1, 2 Постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатка 2 Порядку № 45 є протиправними й такими, що не відповідають правовим актам вищої юридичної сили.
Аналогічну правову позицію висловлювала і Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постанові від 13 січня 2021 року у зразковій справі № 440/2722/20.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).
Така ж правова позиція була неодноразово викладена й у постановах Верховного Суду України, зокрема у постанові від 10 лютого 2016 року у справі № 537/5837/14-а, де суд зазначив, що, керуючись принципом законності та виходячи із визначених у частині четвертій статті 9 КАС (у редакції, чинній на час прийняття судових рішень) загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2014 році слід застосовувати не постанову Кабінету Міністрів України, а закон.
Отже, з урахуванням вимог статті 7 КАС, а також того, що Верховний Суд постановою від 12 листопада 2019 року у справі № 826/3858/18 встановив, що пункти 1, 2 Постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатка 2 Порядку № 45 є протиправними й такими, що не відповідають правовим актам вищої юридичної сили, суди у період чинності цих норм постанови Кабінету Міністрів України повинні застосовувати Закон № 2262-XII (безвідносно до того, чи скасовані ці норми судом), хоч ці норми й не були скасовані на момент спірних правовідносин".
Керуючись цією позицією ВП ВС, Верховний Суд у постанові від 06.07.2022 у справі № 440/4978/19 виклав інший правовий висновок, згідно з яким "позивач має право отримувати пенсію, перерахунок якої здійснено з 01.01.2018 на підставі Закону № 2262-XII, з урахуванням 100 % виплати підвищення пенсії саме з 01.01.2018, а не з моменту набрання 05.03.2019 законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18".
Суд акцентує увагу на позиції Великої Палати Верховного Суду, що під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду (зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.
За таких обставин, враховуючи останню правову позицію Верховного Суду, право позивача на отримання 100 % суми підвищення пенсії не пов`язано зі скасуванням у судовому порядку положень постанов КМУ № 103 та № 804 та виникло з 01.01.2018.
Таким чином, дії відповідача щодо виплати позивачу у період з 01.01.2018 по 31.12.2018 50 % суми підвищення пенсії, а з 05.03.2019 по 31.12.2019 - 75 % суми підвищення до пенсії є протиправними.
Відтак, суд дійшов висновку, що у даній частині позовних вимог, зокрема щодо визнання протиправними дій відповідача щодо відмови виплатити позивачу 100 відсотків суми підвищення пенсії з 01.01.2018 та зобов`язання відповідача виплатити з 01.01.2018 100 відсотків суми підвищення пенсії підлягають задоволенню.
Крім того, порушені права позивача підлягають захисту також шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити відповідну доплату до пенсії згідно з постановою № 713, що не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.
З урахуванням тієї обставини, що дії відповідача у розглядуваній ситуації не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки алгоритм їх дій чітко зазначений законодавчо, у даному випадку задоволення позову в частині дій зобов`язального характеру не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.
Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а тому не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції. 
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Т.Р. Вівдиченко

А.Ю. Кучма