Справа № 560/12153/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

13 квітня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивачка) звернулася до суду з позовом, у якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі – відповідач) про відмову у призначенні пенсії за віком № 220650006450; зобов`язати відповідача зарахувати до її страхового стажу періоди роботи протягом 1982–2007 років згідно з трудовими книжками НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , зарахувати періоди догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за свідоцтвами про народження, а також призначити і виплатити пенсію за віком з 19.06.2025.
Суд зазначає, що в прохальній частині позову дата оскаржуваного рішення вказана як 30.06.2025, однак із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 фактично оскаржується саме рішення відповідача від 26.06.2025 № 220650006450.
Ухвалою від 18.07.2025 відкрито провадження в адміністративній справі; ухвалено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно із позовною заявою, позивачка позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з огляду на таке.
Вказує, що 24.09.2024 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зазначає, що відповідач прийняв рішення від 01.10.2024 року № 220650006450 про відмову у призначені їй пенсії за віком. 
Стверджує, що 19.06.2025 повторно звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Посилається на те, що надала територіального органу Пенсійного фонду України всі належні документи, трудову книжку, яка підтверджувала наявність необхідного стажу для призначення пенсії за віком.
Як вказує позивачка, 30.06.2025 вона отримала рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні пенсії від 26.06.2025 № 220550006450.
Стверджує, що в оскаржуваному рішення зазначено: в перерахунку пенсії відмовити через відсутність стажу; на думку відповідача, у позивачки наявність страхового стажу 11 років, 1 місяць, 05 днів; до страхового стажу не зараховано період роботи відповідно трудової книжки БТ від 26.04.1982, оскільки на титульній сторінці не зазначено дату народження; до страхового стажу не зараховано період роботи відповідно трудової книжки НОМЕР_2 від 16.08.1992, оскільки на титульній сторінці неповна дата народження; до страхового стажу не зараховано період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно свідоцтва про народження НОМЕР_3 , оскільки свідоцтво про народження дитини не придатне для сприйняття; за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 1990 по 31.12.2002 відповідно довідки №442 від 22.03.2016, оскільки не повністю зазначено ПІБ заявника.
На думку позивачки, рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком визначений Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є безпідставним і протиправним, який порушує конституційні права позивачки на гідну пенсію.
Відповідно до відзиву на позов, відповідач просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі у зв`язку із безпідставністю.
Вказує, що, за принципом екстериторіальності, заява позивачки про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, та додані документи розглянуті саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області. 
Зазначає, що відповідачем встановлено, що страховий стаж позивачки становить 11 років 01 місяць 05 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком, тому їй відмовлено в призначенні пенсії.
Стверджує, що позивачка матиме право на пенсійну виплату при набутті необхідного страхового стажу.
З огляду на викладене вище, відповідач вважає дії Головного управління у спірних правовідносинах правомірними та вмотивованими, такими, що не порушують прав та законних інтересів позивачки. 
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
Позивачкою у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 . 
Із витягу з реєстру територіальної громади вбачається, що за позивачкою зареєстровано місце проживання: АДРЕСА_1 , дата реєстрації — 25.01.1975.
Із свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 суд установив, що 20.11.1981 зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Після укладення шлюбу і чоловікові, і дружині присвоєно прізвище ОСОБА_4 .
Отже, документи, складені на ім`я ОСОБА_5 , а також документи, складені на ім`я ОСОБА_1 , стосуються однієї і тієї ж особи.
З трудової книжки НОМЕР_1 вбачається, що: у ній містяться записи про прийняття на роботу 26.04.1982 та звільнення 12.02.1988; на внутрішньому боці обкладинки міститься запис про зміну прізвища з ОСОБА_6 / ОСОБА_6 на ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про одруження; на титульній сторінці не зазначено дату народження.
Архівна довідка № 441 від 22.03.2021 підтверджує, що: наказом № 51 від 26.04.1982 прийнято на роботу різноробочою ОСОБА_3 ; наказом № 14а від 12.02.1988 звільнено ОСОБА_1 за власним бажанням.
Із форми РС-право вбачається, що відповідач уже врахував період 26.04.1982 – 12.02.1988 як такий, що становить 5 років 9 місяців 17 днів.
Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 вбачається, що дитина — ОСОБА_7 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_4 , батько — ОСОБА_8 , мати — ОСОБА_1 .
Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 та актового запису про народження встановлено, що дитина — ОСОБА_9 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_5 , мати — ОСОБА_1 , дата народження матері — ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП — НОМЕР_4 , актовий запис № 17, дата складання — 12.11.1988.
У справі також наявне пошкоджене свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , яке ПФУ в оскаржуваному рішенні визнав непридатним для сприйняття.
Архівна довідка № 442 від 22.03.2016 з КУ «Трудовий архів» Дунаєвецької міської ради підтверджує, що ОСОБА_1 . (так у документі) працювала в КСП «Росія» с. Міцівці. 
Довідка містить річні дані за 1990–2004 роки щодо виду роботи, мінімуму вихододнів, його виконання та оплати праці. 
Зокрема, у ній зазначено: 1990 — телятниця, мінімум 260, виконано 187; 1991 — виконано 356; 1992 — виконано 362; 1993 — виконано 327; 1994 — виконано 364; 1995 — виконано 143, із приміткою про протокол № 2 від 28.01.1996; 1996 — виконано 303; 1997 — виконано 360; 1998 — виконано 349; 1999 — виконано 360; 2000 — мінімум 240, виконано 366; 2001 — свинарка; 2002 — виконано 288; 2003 — виконано 69; 2004 — виконано 244.
Архівний витяг з протоколу зборів уповноважених членів колгоспу «Росія» від 28.01.1996 № 2 свідчить, що 1995 рік не зараховується в стаж роботи окремим колгоспникам, які без поважних причин не виробили встановленого мінімуму трудової участі; серед них зазначено ОСОБА_1 .
Із форми ОК-5 вбачається наявність у Реєстрі застрахованих осіб відомостей, зокрема, щодо страхувальників: Сільськогосподарський кооператив “Міцівецький”; Дунаєвецький районний центр зайнятості; Міцівецька сільська рада; Хмельницька обласна організація Товариства Червоного Хреста України; ТОВ “СТІОМІ-ХОЛДІНГ”.
Із форми РС-право вбачається, що відповідач уже врахував у стаж, зокрема: період 26.04.1982 – 12.02.1988; період 13.02.1988 – 06.08.1989 як догляд за дитиною до 3 років; низку окремих періодів у 2003–2005 роках; період 27.09.2006 – 21.09.2007 як безробіття; окремі періоди у 2007, 2008, 2011, 2012 роках.
Загалом відповідач визначив стаж позивачки на право на пенсію за віком як 11 років 01 місяць 05 днів.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 19.06.2025 подала через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України, заяву про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та додані до неї документи.
Після реєстрації заяви позивачки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву ОСОБА_1 від 19.06.2025 та за результатами розгляду такої заяви прийнято рішення від 26.06.2025 №220650006450 про відмову у призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Вважаючи рішення відповідача від 26.06.2025 №220650006450 протиправним та таким, що порушує її права та законні інтереси, ОСОБА_1 звернулася до суду із цим позовом. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Також суд вказує на те, що адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували у минулому на момент прийняття оспорюваного рішення, вчинення дій або бездіяльності.
Отже, суд, оцінюючи оспорювані рішення, дії або бездіяльність виходить лише з тих мотивів, якими керувався суб`єкт владних повноважень при прийнятті рішень, вчиненні дій або бездіяльності.
Такий підхід неодноразово відображений у практиці Верховного Суду при вирішенні публічно-правових спорів, зокрема, у постанові від 21.05.2019 у справі № 0940/1240/18.
За ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV у редакції, станом на дату виникнення спірних правовідносин), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 24 цього Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Для осіб, стосовно яких згідно із Законом України "Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей" встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, період позбавлення особистої свободи зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Період, протягом якого особа перебувала у відпустці без збереження заробітної плати, передбаченій пунктом 20 частини першої статті 25 Закону України "Про відпустки", включається до страхового стажу.
Згідно із частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.
За частиною четвертою статті 24 цього Закону, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Депортованим особам, які знаходилися на спецпоселенні (період якого визначається з моменту депортації до моменту зняття режиму спецпоселень включно), період роботи на спецпоселенні зараховується до страхового стажу для призначення пенсії у потрійному розмірі. Різниця між розміром пенсії, обчисленим відповідно до статті 27 цього Закону з урахуванням пільгового обчислення стажу, передбаченого цим абзацом, та розміром пенсії, обчисленим відповідно до статті 27 цього Закону без урахування такого пільгового обчислення стажу, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Частини перша – третя статті 26 Закону № 1058-IV визначають, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 15 до 16 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 15 до 17 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 15 до 18 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 15 до 19 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.
Абзацом другим частини четвертої статті 26 цього Закону встановлено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV визначено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня
Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі – Закон № 1788-XII у редакції, станом на дату виникнення спірних правовідносин) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.
Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
За частиною першою статті 56 Закону № 1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Частина третя статті 56 цього Закону визначає, що при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Пунктом “ж” частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.
Стаття 62 Закону № 1788-XII встановлює, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затверджений Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі – Порядок № 637 у редакції, станом на дату виникнення спірних правовідносин).
За пунктом 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.
Згідно із пунктом 3 цього Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження стажу роботи приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Відповідно до пункту 11 Порядку № 637, час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта громадянина України (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.
Час догляду одного з батьків за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта громадянина України (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи або довідки про видачу такого посвідчення; заяви особи, яка звернулася за призначенням пенсії, про те, що ніхто з батьків не скористався пільгою, передбаченою пунктом 13 статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; документів про те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював.
Документами, які підтверджують те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала, і те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював, є: виписка з трудової книжки; відомості про відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, отримані в порядку взаємного обміну інформацією; інформація із системи персоніфікованого обліку.
Пунктом 26 цього Порядку встановлено, що, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"» затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі – Порядок № 22-1 у редакції, станом на дату виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 1.8 розділу I, пунктом 2.23 розділу II та пунктом 4.2 розділу IV Порядку № 22-1 передбачено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу Дія заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
Якщо заява пересилається поштою (у випадках, передбачених абзацами четвертим та п`ятим пункту 1.1 цього розділу цього Порядку), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.
Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).
Право на призначення пенсії за віком при автоматичному призначенні (без звернення особи) визначається на підставі даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб), наявних на дату досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону. У разі якщо даних про страховий стаж у системі персоніфікованого обліку (у тому числі за періоди до впровадження персоніфікованого обліку) недостатньо для призначення пенсії за віком, орган, що призначає пенсію, повідомляє особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на вебпорталі або засобами Порталу Дія, про відсутність таких відомостей та порядок подання необхідних для призначення пенсії документів (за наявності). При надходженні документів про страховий стаж протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону, пенсія призначається у строк, визначений абзацом другим пункту 1 частини першої статті 45 Закону. Якщо документи не будуть подані у зазначений строк, вважається, що особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням, продовженням виплати пенсії, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отриманням пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням), початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, припиненням виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
При поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.
Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.
До заяви, поданої в електронній формі через вебпортал або засобами Порталу Дія, додаються скановані копії оригіналів документів. На створені електронні копії заявник накладає електронний підпис, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
До заяви про призначення (поновлення) пенсії особи, які тимчасово проживають за кордоном (крім осіб, які проживають на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором), додають копії документів, в тому числі документів про отримання тимчасового захисту або статусу біженця та реєстрацію їх місця тимчасового проживання / перебування за кордоном (з перекладом), засвідчені дипломатичним представництвом або консульською установою України або нотаріально.
До заяви про призначення пенсії особи, які перебувають на момент набуття права на призначення пенсії на лікуванні, реабілітації, протезуванні за кордоном, додають копії документів, у тому числі висновок про необхідність направлення особи із складових сил оборони або сил безпеки, постраждалої у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на лікування за кордон, за формою, встановленою додатком до Порядку направлення осіб із складових сил оборони та сил безпеки, постраждалих у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на лікування за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2022 року № 411 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 жовтня 2022 року № 1169).
До заяви про призначення пенсії особи, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняті на військову службу за контрактом у період дії воєнного стану, які безпосередньо беруть участь в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, додають копії документів, в тому числі копію документа про безпосередню участь в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації.
При прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного стажу роботи. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 дійшов висновку, що працівник не несе відповідальності за правильність ведення та заповнення його трудової книжки, а формальні недоліки її оформлення не можуть автоматично позбавляти особу права на зарахування стажу. 
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 25.04.2019 у справі № 159/4178/16-а, від 04.07.2023 у справі № 580/4012/19. 
Із цих постанов випливає, що формальні дефекти трудових чи архівних документів не можуть бути єдиною підставою для неврахування відповідного періоду роботи, якщо сукупність доказів дає змогу встановити особу та період її роботи.
Щодо періоду догляду позивачкою за дитиною 1988 року народження за свідоцтвом НОМЕР_7 , то суд вказує на таке. 
Відповідач відмовив у зарахуванні цього періоду, пославшись на неможливість визначити дату народження дитини та ПІБ матері.
Однак у матеріалах справи наявні: свідоцтво про народження НОМЕР_7 ; актовий запис про народження ОСОБА_9 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_5 , де матір`ю вказано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Разом із тим із форми РС-право вбачається, що відповідач уже зарахував період 13.02.1988 – 06.08.1989 як догляд за дитиною до 3 років.
Отже, у цій частині суд виходить із того, що право на зарахування певного періоду догляду відповідачем уже частково реалізоване, а наявні у справі докази не дають підстав точно і безспірно визначити ще один окремий додатковий період, який підлягає прямому зарахуванню судом понад уже врахований відповідачем, без ризику накладення періодів. 
У цій частині вимога про окреме пряме зарахування додаткового періоду догляду за цією дитиною задоволенню не підлягає.
Щодо періоду догляду позивачкою за дитиною за свідоцтвом НОМЕР_3 , то суд зазначає про таке. 
Відповідач відмовив у зарахуванні цього періоду з мотиву непридатності свідоцтва для сприйняття.
Суд установив, що наявне в матеріалах справи свідоцтво НОМЕР_3 дійсно є пошкодженим і текст на ньому читається неповно.
Інших належних і достатніх доказів, які б дозволили безсумнівно встановити конкретний період догляду за дитиною саме за цим документом і визначити його тривалість для прямого зарахування судом, матеріали справи не містять. 
Тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Із приводу періодів роботи позивачки з 1990 по 31.12.2002 за архівною довідкою № 442, то суд виходить із таких міркувань. 
Відповідач відмовив у зарахуванні цих періодів, пославшись на те, що в довідці неповністю зазначено по батькові заявниці, а сама довідка потребує перевірки або підтвердження первинними документами.
Такий мотив суд визнає необґрунтованим з огляду на таке. 
Архівна довідка № 442 є офіційним документом архівної установи, містить реквізити, підпис, печатку, посилання на фонд, опис, книгу та сторінку. 
У сукупності з паспортом, РНОКПП, свідоцтвом про шлюб, місцем проживання та іншими доказами вона дає можливість ідентифікувати особу саме як позивачку. 
Сам по собі запис « ОСОБА_1 .» не є достатнім для висновку про неналежність документа позивачці. 
При цьому, відповідач не надав жодного доказу того, що довідка стосується іншої особи, і не довів, що здійснив перевірку документа відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-IV.
Разом із тим, суд зобов`язаний виходити не лише з належності довідки позивачці, а й зі змісту самої довідки, а також з правил частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII.
Із довідки № 442 та архівного витягу від 28.01.1996 № 2 вбачається: 1991, 1992, 1993, 1994, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000, 2002 - роки, за якими довідка містить дані про виконання річного мінімуму трудової участі на рівні, що не викликає сумніву в можливості їх зарахування як повних календарних років; 1995 - рік, щодо якого є окремий негативний архівний доказ про незарахування через невиробіток мінімуму трудової участі без поважних причин; 1990 - рік, за яким у довідці зафіксовано 187 вихододнів при річному мінімумі 260, а матеріали справи не містять достатніх даних для точного судового визначення тривалості стажу, який підлягає зарахуванню саме за фактичною тривалістю; 2001 - у довідці зазначено вид роботи (свинарка) та річний мінімум (240), але відсутні дані про фактичне виконання, що не дає суду можливості безпосередньо встановити обсяг стажу, який підлягає зарахуванню за цей рік.
Отже, наявні у справі докази дають підстави безпосередньо зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивачки такі періоди роботи в КСП «Росія»: 01.01.1991 – 31.12.1991; 01.01.1992 – 31.12.1992; 01.01.1993 – 31.12.1993; 01.01.1994 – 31.12.1994; 01.01.1996 – 31.12.1996; 01.01.1997 – 31.12.1997; 01.01.1998 – 31.12.1998; 01.01.1999 – 31.12.1999; 01.01.2000 – 31.12.2000; 01.01.2002 – 31.12.2002.
Із приводу 1990, 1995 і 2001 років підстав для прямого судового зобов`язання про їх зарахування в матеріалах справи недостатньо доказів, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Щодо періодів роботи позивачки за трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_2 , то суд виходить із такого. 
Відповідач відмовив у зарахуванні періодів роботи позивачки за цією трудовою книжкою через неповну дату народження на титульній сторінці.
Водночас, суд виходить із того, що такий мотив сам по собі не є достатнім та належним обґрунтуванням відмови. 
Однак у цій справі пряме судове зобов`язання про зарахування всіх періодів саме за трудовою книжкою НОМЕР_2 можливе лише за умови, якщо наявні в матеріалах справи докази дозволяють безсумнівно встановити конкретні періоди та їх тривалість.
У цій справі такі періоди в частині 1991–1994, 1996–2000, 2002 уже належно підтверджені архівною довідкою № 442, а тому підлягають зарахуванню саме на підставі сукупності доказів, насамперед цієї архівної довідки. 
Водночас самостійного значення для окремого додаткового прямого зарахування інших періодів понад уже встановлені судом матеріали справи щодо УКР № 1107771 не дають.
Тому в цій частині позов підлягає задоволенню частково — не у формі загального зобов`язання зарахувати всі періоди за книжкою НОМЕР_2 , а шляхом зарахування конкретних підтверджених періодів роботи, визначених судом вище.
Щодо періодів роботи позивачки за трудовою книжкою НОМЕР_1 , то суд вказує на таке. 
Суд установив, що період 26.04.1982 – 12.02.1988 уже врахований самим відповідачем у формі РС-право.
Отже, у цій частині підстав для додаткового окремого зобов`язання повторно зарахувати цей самий період немає, оскільки відповідний період уже включений до стажу при внутрішньому розрахунку відповідача.
Щодо наявності підстав для прямого призначення пенсії, то суд зазначає про таке. 
З оскаржуваного рішення вбачається, що відповідач виходив із необхідності наявності у позивачки не менше 21 року страхового стажу як у особи, яка досягла 63 років. 
Це відповідає частинам першій – третій та абзацу другому частини четвертої статті 26 Закону № 1058-IV.
Відповідач визначив уже зарахований стаж позивачки - 11 років 01 місяць 05 днів.
Судом установлено, що додатково підлягають зарахуванню 10 повних календарних років: 1991; 1992; 1993; 1994; 1996; 1997; 1998; 1999; 2000; 2002. 
Отже, після зарахування цих підтверджених періодів загальний страховий стаж позивачки становитиме не менше 21 року 01 місяця 05 днів, тобто перевищуватиме мінімально необхідний стаж для призначення пенсії за віком у 63 роки.
Оскільки всі необхідні докази вже наявні у справі, а наявність права на пенсію після зарахування встановлених судом періодів є очевидною, належним способом захисту є зобов`язання відповідача призначити позивачці пенсію за віком з 19.06.2025 року.
Разом із тим, вимога про виплату пенсії задоволенню не підлягає, оскільки з матеріалів справи не вбачається, в якому саме органі Пенсійного фонду України позивачка перебуває на обліку для здійснення такої виплати. 
Із матеріалів справи вбачається лише те, що рішення про відмову прийняло Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за принципом екстериторіальності, тоді як місце проживання позивачки зареєстроване в Хмельницькій області. 
Тому окреме зобов`язання саме цього відповідача здійснювати виплату пенсії у резолютивній частині не може бути сформульоване на підставі наявних доказів.
Окрім того, суд вказує на те, що виплата пенсії за віком позивачці є прямим наслідком прийняття рішення про призначення їй такої пенсії.
Водночас, відповідачем, на виконання цього рішення суду, ще не прийняте рішення про призначення пенсії за віком позивачці, а отже, зобов`язання відповідача або інший пенсійний орган, в якому на обліку перебуває позивачка, виплачувати таку пенсію є передчасним. 
З огляду на викладене вище, суд приходить до висновків, що оскаржуване рішення від 26.06.2025 № 220650006450 є протиправним, оскільки: відповідач без достатніх правових підстав відмовив позивачці у зарахуванні підтверджених архівною довідкою № 442 періодів роботи; відповідач застосував до оцінки доказів надмірно формальний підхід; відповідач не довів правомірності повного неврахування спірних періодів, що суперечить частині другій статті 77 КАС України; після зарахування періодів, які підтверджені наявними в матеріалах справи доказами, позивачка має достатній страховий стаж для призначення пенсії за віком.
Отже, позов підлягає задоволенню частково: у частині скасування оскаржуваного рішення відповідача; у частині зобов`язання відповідача зарахувати конкретні підтверджені періоди; у частині зобов`язання відповідача призначити позивачці пенсію за віком з 19.06.2025; в іншій частині позовних вимог слід відмовити.
Інші аргументи сторін не спростовують висновків суду за результатами розгляду справи, які зазначені вище. 
Щодо інших доводів сторін, суд також зазначає, що, відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
У рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін.
Згідно із ч. 3 ст. 139 КАС України, на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908, 40 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 26.06.2025 № 220650006450 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 такі періоди роботи: 01.01.1991 – 31.12.1991; 01.01.1992 – 31.12.1992; 01.01.1993 – 31.12.1993; 01.01.1994 – 31.12.1994; 01.01.1996 – 31.12.1996; 01.01.1997 – 31.12.1997; 01.01.1998 – 31.12.1998; 01.01.1999 – 31.12.1999; 01.01.2000 – 31.12.2000; 01.01.2002 – 31.12.2002.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV з 19.06.2025 за її заявою від 19.06.2025 року, з урахуванням періодів роботи, зазначених в абзаці 3 цього рішення суду.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн 40 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 ) 	
Відповідач:	Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7,м. Житомир,Житомирський р-н, Житомирська обл.,10003 , код ЄДРПОУ - 13559341) 	

Головуючий суддя 		Є.В. Печений