Справа № 463/10702/25
Провадження № 2/463/451/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді:  Стрепка Н.Л.,
з участю секретаря судового засідання:  Онишкевича О.І.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Львівського комунального підприємства «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальну послугу з вивезення та захоронення побутових відходів, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» заборгованості за комунальну послугу з вивезення та захоронення побутових відходів у загальній сумі 18761,19 грн., а також судових витрат.
Позов мотивує тим, що ЛКП «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» визначене рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 683 від 9 серпня 2013 року виконавцем послуг зі збирання, зберігання і перевезення твердих побутових відходів, тобто є перевізником побутових відходів. Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 9 жовтня 2019 року № 928 послугу з поводження з побутовими відходами визначено окремою комунальною послугою у м. Львові. Відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 455 від 21 червня 2016 року - всі категорії споживачів послуг з вивезення побутових відходів з червня 2016 року відшкодовують перевізникам побутових відходів вартість послуг з захоронення у розмірі, передбаченому договорами, укладеними між перевізниками побутових відходів та суб`єктами господарювання, які здійснюють їх захоронення. Позивач надає комунальну послугу з вивезення побутових відходів державною (регульованою) ціною, яку встановив виконавчий комітет Львівської міської ради рішенням № 675 від 4 серпня 2017 року (скориговано рішенням №1034 від 6 серпня 2024 року).
Вказує, що 1 січня 2013 року між ОСОБА_3 , яка діяла в інтересах споживачів -відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , зареєстрованих у будинку, та позивачем було укладено договір №1537 про надання послуг з вивезення побутових відходів. Відповідно до довідки №88 від 4 жовтня 2025 року з місця проживання про склад сім`ї і реєстрацію (витяг з реєстру територіальної громади) відповідачі є співвласниками будинку згідно з інформаційною довідкою № 437271829 від 29 липня 2025 року та зареєстровані за місцем проживання у Личаківському районі міста Львова. При цьому зазначає, що факт надання послуг підтверджується рахунками, оформленими позивачем на підставі договору. Договір було укладено до 31 грудня 2013 року (п. 26) з умовою автоматичної пролонгації (п. 28), що відповідає типовому договору затвердженому Постановою КМ України від 10 грудня 2008 року №1070. Останню оплату за послугу було здійснено споживачами 27 серпня 2019 року у сумі 153,93 грн. Відповідачі фактично споживають послугу, договір на власників будинку не переуклали, чим порушили чинне законодавство про комунальні послуги та про відходи. З огляду на викладені вище обставини вважає, що у позивача виникло право грошової вимоги - стягнення заборгованості з відповідачів, у загальній сумі 18761,19 грн. за надану та спожиту комунальну послугу з вивезення побутових відходів на підставі рахунків позивача, як надавача послуг. 
Матеріали даного позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова через систему «Електронний суд» 6 листопада 2025 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено суддю Стрепка Н.Л.
Ухвалою суду від 10 листопада 2025 року дану справу прийнято до розгляду, відкрито у ній провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в ній матеріалами, визначено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а також встановлено відповідачам п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.
Копію вказаної вище ухвали того ж дня 10 листопада 2025 року було скеровано сторонам для відома, копію ухвали було отримано позивачем в його електронний кабінет 11 листопада 2025 року, а 21 січня 2026 року поштове відправлення, що скеровувалось відповідачам, повернулось до суду без вручення у зв`язку з відсутністю адресатів за вказаною адресою.
У зв`язку наведеним 21 січня 2026 року копію ухвали про відкриття провадження у справі було повторно скеровано відповідачам, водночас 13 лютого 2026 року дане поштове відправлення теж повернулось до суду з проставленою у такому 11 лютого 2026 року відміткою про невручення у зв`язку з відсутністю адресатів за вказаною адресою, що з врахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається днем вручення судової повістки (повідомлення про дату, час та місце розгляду справи у даному випадку).
При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що у постанові від 18 березня 2021 року - року у справі №911/3142/19 Верховний Суд зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Подібні за змістом правові позиції викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-6.
З врахуванням положень ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд даної справи по суті розпочався ще 11 грудня 2025 року. З наведеного вище вбачається, що учасники справи повідомлені про розгляд такої належним чином, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні не подали, а також відповідачами не подавалось до суду відзивів на позов, строк для подання таких сплив. Відтак суд згідно з ч.ч. 1, 2, 5, 8 ст. 279 ЦПК України вважає за можливе завершити розгляд справи та ухвалити рішення за наявними у такій матеріалами.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
При цьому у відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А згідно з ч.ч. 1-4 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Суд у відповідності до вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Разом з тим, у відповідності до вимог ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків.
Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №683 від 9 серпня 2013 року ЛКП «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» було визначено виконавцем послуг зі збирання, зберігання і перевезення твердих побутових відходів.
Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 9 жовтня 2019 року №928 послугу з поводження з побутовими відходами визначено окремою комунальною послугою у м. Львові. 
Згідно з рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №455 від 21 червня 2016 року всі категорії споживачів послуг з вивезення побутових відходів з червня 2016 року відшкодовують перевізникам побутових відходів вартість послуг з захоронення у розмірі, передбаченому договорами, укладеними між перевізниками побутових відходів та суб`єктами господарювання, які здійснюють їх захоронення. 
Державну (регульовану) ціну комунальну послугу з вивезення побутових відходів було встановлено виконавчим комітетом Львівської міської ради рішенням №675 від 4 серпня 2017 року та скориговано в подальшому рішенням №1034 від 6 серпня 2024 року.
При цьому 1 січня 2013 року між споживачем ОСОБА_3 (адреса АДРЕСА_1 ) та ЛКП «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» було укладено договір №1537 про надання послуг з вивезення побутових відходів
Згідно з п. 6 договору такий було укладено до 31 грудня 2013 року, однак п. 8 такого передбачено автоматичну пролонгацію за умови, якщо за місяць до закінчення строку його дії одна із сторін не заявила про відмову від договору або про його перегляд.
Доказів того, що вказаний договір було припинено чи такий переглядався відповідачами суду не надано, та судом таких обставин в ході розгляду не встановлено.
При цьому з довідки з місця проживання про склад сім`ї і реєстрацію №88 від 4 жовтня 2025 року вбачається, що на даний час за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані та проживають зокрема відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є співвласниками даного будинку згідно з витягом про реєстрацію права власності №4517900 від 19 травня 2004 року.
Позивач стверджує, що відповідачі користуються наданими ним послугами з вивезення та захоронення побутових відходів за вказаною адресою, чого відповідачами не спростовано.
З наведеного позивачем в позовній заяві суду розрахунку суми позовувбачається, що відповідачам було нараховано позивачем вартість послуг у розмірі: січень 2019 року - 145,07 грн., лютий 2019 року - 145,07 грн., березень 2019 року - 145,07 грн.; квітень 2019 року - 145,07 грн., травень 2019 року - 149,28 грн., червень 2019 року - 153,93 грн., липень 2019 року - 234,86 грн., серпень 2019 року - 231,94 грн., вересень 2019 року - 231,17 грн., жовтень 2019 року - 234,32 грн., листопад 2019 року - 236,85 грн., грудень 2019 року - 239,63 грн., січень 2020 року - 234,69 грн., лютий 2020 року - 229,42 грн., березень 2020 року - 229,42 грн., квітень 2020 року - 227,58 грн., травень 2020 року - 223,62 грн., червень 2020 року - 223,62 грн., липень 2020 року - 223,62 грн., серпень 2020 року - 223,62 грн., вересень 2020 року - 223,62 грн., жовтень 2020 року - 220,82 грн., листопад 2020 року - 228,12 грн., грудень 2020 року - 224,14 грн., січень 2021 року - 223,43 грн., лютий 2021 року - 214,57 грн., березень 2021 року - 206,80 грн., квітень 2021 року - 216,51 грн., травень 2021 року - 213,34 грн., червень 2021 року - 213,34 грн., липень 2021 року - 213,34 грн., серпень 2021 року - 216,51 грн., вересень 2021 року - 213,34 грн., жовтень 2021 року - 208,60 грн., листопад 2021 року - 208,60 грн., грудень 2021 року -. 207,02 грн., січень 2022 року - 206,70 грн., лютий 2022 року -. 207,02 грн., березень 2022 року -. 207,02 грн., квітень 2022 року - 207,02 грн., травень 2022 року - 213,34 грн., червень 2022 року - 214,49 грн., липень 2022 року - 270,12 грн., серпень 2022 року - 270,16 грн., вересень 2022 року - 272,07 грн., жовтень 2022 року - 272,47 грн., листопад 2022 року - 271,72 грн., грудень 2022 року - 271,21 грн., січень 2023 року - 272,59 грн., лютий 2023 року - 267,68 грн., березень 2023 року - 267,68 грн., квітень 2023 року - 270,06 грн., травень 2023 року - 269,26 грн., червень 2023 року - 268,47 грн., липень 2023 року - 268,47 грн., серпень 2023 року - 268,47 грн., вересень 2023 року - 268,47 грн., жовтень 2023 року - 268,47 грн., листопад 2023 року - 268,47 грн., грудень 2023 року - 268,47 грн., січень 2024 року - 268,47 грн., лютий 2024 року - 268,47 грн., березень 2024 року - 269,26 грн., квітень 2024 року - 268,47 грн., травень 2024 року - 268,47 грн., червень 2024 року - 268,47 грн., липень 2024 року - 268,47 грн., серпень 2024 року - 304,83 грн., вересень 2024 року - 304,68 грн., жовтень 2024 року - 304,68 грн., листопад 2024 року - 304,68 грн., грудень 2024 року - 304,68 грн., січень 2025 року - 310,37 грн., лютий 2025 року - 305,62 грн., березень 2025 року - 305,62 грн., квітень 2025 року - 305,62 грн., травень 2025 року - 305,62 грн., червень 2025 року - 308,79 грн., загалом 18915,12 грн., та відповідачами лише за серпень 2019 року було сплачено 231,94 грн., у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 18761,19 грн.
Таким чином питання, які мають бути вирішені в цій справі полягають в тому, чи несе відповідач обов`язок з оплати житлово-комунальних послуг та чи є наданий позивачем розрахунок обґрунтованим.
Так згідно з ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Окрім того ст. 68 ЖК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону встановлено, що житлово-комунальні послуги – результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно з пунктом 2 такої виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, а пунктом 6 даної частини статті визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги;
Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 5 Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону обов`язок індивідуального споживача надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Частиною 1 ст. 9 Закону встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. 
Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 та підтверджено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц.
В матеріалах справи відсутні акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг). Водночас суд вважає підтвердженою ту обставину, що позивач належним чином надавав послуги відповідачам, оскільки відповідно до частин 1 та 4 статті 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Оскільки в матеріалах справи немає доказів того, що сторони складали акти-претензії, суд використовує презумпцію, що позивач належним чином надавав відповідачу житлово-комунальні послуги.
Також у справі, яка розглядається ніщо не свідчить про те, що проведений позивачем розрахунок заборгованості є невірним, а тому такий приймається судом до уваги як належний доказ розміру наявної у відповідача заборгованості.
Таким чином, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, зважаючи на те, що відповідачі за отримані житлово-комунальні послуги не сплачували, у зв`язку з чим виникла заборгованість, суд приходить до висновку про те, що відповідачі, отримавши за спірний період послуги належної якості, зобов`язані були оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. А тому, позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення в повному обсязі.
При цьому у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути в рівних частках понесені судові витрати, а саме на оплату судового збору, сплаченого позивачем в загальному розмірі 2422,4 грн., тобто по 1211,2 грн. з кожного.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 141, 223, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, ст.ст. 68, 162 ЖК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд, -

ухвалив:

позов Львівського комунального підприємства «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальну послугу з вивезення та захоронення побутових відходів – задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» заборгованість за комунальну послугу з вивезення та захоронення побутових відходів у загальній сумі 18 761 (вісімнадцять тисяч сімсот шістдесят одна) гривня 19 (дев`ятнадцять) копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» судові витрати в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» судові витрати в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. 
Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: Львівське комунальне підприємство «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс», місцезнаходження: 79019, м. Львів, вул. Жовківська, 18, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 03348465.
Відповідачі: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_1 ;
ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя: Стрепко Н.Л.