Справа № 766/764/23
н/п 1-кп/766/2991/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.03.2026 м. Херсон
25 березня 2026  року Херсонський міський суд Херсонської області колегіально у складі: головуючого ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судового засідання ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Херсонського міського суду Херсонської області в м. Херсоні, в порядку спеціального судового провадження, кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР під №12022230000000708 від 12.04.2022 за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Феодосії АР Крим, українця, громадянина України, на момент вчинення кримінальних правопорушень командира підрозділу морської піхоти Чорноморського флоту ВМФ ЗС рф, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, 
- у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.28, ч.2 ст.438, ч.1 ст.111, ч.2 ст.111 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення.
ОСОБА_7 , будучи громадянином України, перебуваючи на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, за невстановлених обставин, у невстановлений час, але не раніше ніж з березня 2014 року та не пізніше 2016 року, діючи з прямим умислом, переслідуючи мету заподіяння шкоди суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, вступив на службу до збройних сил рф, де з 2016 року проходить службу у військовій частині морської піхоти Чорноморського флоту ВМФ ЗС рф.
У період з 24.02.2022 ОСОБА_7 у складі збройних сил рф, а саме очолюючи військовий підрозділ морської піхоти Чорноморського флоту ВМФ, перетнув адміністративну межу між окупованою територією Автономної Республіки Крим та Херсонської області, приймаючи активну участь у широкомасштабній агресії та ведення бойових дій на боці рф проти України, у тому числі до 07.03.2022.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.111 КК України, як державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту.

Крім того, у період часу з 07.03.2022 громадянин України ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, продовжив перехід на бік ворога рф в умовах воєнного стану, оголошеного 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.
З початку березня 2022 року та приблизно до жовтня 2022 року ОСОБА_7 , перебуваючи на окупованій території Херсонської області та на лінії бойового зіткнення зі Збройними Силами України на адміністративній межі з Миколаївською областю, у якості командира підрозділу морської піхоти Чорноморського флоту ВМФ приймав активну участь у веденні бойових дій, у вчиненні воєнних злочинів проти цивільного населення, яке опинилось в окупації та під контролем ЗС рф, а також користуючись своїми повноваженнями командира військового підрозділу рф, організував протиправну діяльність підлеглих йому військовослужбовців рф, спрямовану на: придушення місцевого населення незгідного з політикою окупаційної влади; здійснення фільтраційних заходів та патрулювання на тимчасово окупованій території; сприяння у підривній діяльності та підтримки встановлення на окупованій військами рф території незаконних органів влади, підконтрольних співробітникам спецслужб та командному складу ЗС рф, примушування місцевих мешканців до співпраці з представниками держави-агресора, переходу на їх бік.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.111 КК України, як державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надання іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинені в умовах воєнного стану.

Крім того,  ОСОБА_7 , займаючи посаду командира підрозділу морської піхоти Чорноморського флоту ВМФ ЗС РФ у період з 24 лютого 2022 року перетнув адміністративну межу між тимчасово окупованою територією Автономної Республіки Крим та Херсонської області, приймаючи активну участь у широкомасштабній агресії та ведені бойових дій на боці РФ проти України.
Приблизно з початку березня 2022 року до жовтня 2022 року ОСОБА_7 разом з підпорядкованими йому військовими зс рф дислокувався на окупованій території Херсонського району Херсонської області в межах населених пунктів Правдине та Миролюбівка, а також на лінії бойового зіткнення зі Збройними силами України на адміністративній межі з Миколаївською областю, де приймав активну участь у бойових діях та вчинив воєнні злочини проти цивільного населення, яке опинилось в окупації під контролем зс рф. 
Так, у період часу з 11 по 12 квітня 2022 року командир підрозділу морської піхоти Чорноморського флоту ВМФ ЗС РФ ОСОБА_7  за попередньою змовою та спільно з іншими невстановленими військовослужбовцями зс рф, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство цивільних осіб, в ніч з 11.04.2022 до 04.20 год. 12.04.2022, перебуваючи у будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, з невстановлених мотивів, у порушення ст.ст. 27(1), 32 Женевської Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ратифікованої Указом Президії Верховної Ради Української РСР «Про ратифікацію Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року про захист жертв війни» від 03.07.1954 (далі - Конвенція), ст. 75(2) (а) (а.1) Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (далі Протокол I), здійснили умисне вбивство цивільних осіб ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , трьох невстановлених осіб та неповнолітньої ОСОБА_11 .
Суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.28 ч.2 ст.438 КК України, як інші порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, поєднані з умисним вбивством, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

ІІ. Застосовані судом правові процедури. Спеціальне судове провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia).
Вказане кримінальне провадження здійснювалось за відсутності ОСОБА_7 у зв`язку з його ухиленням від органу досудового розслідування та суду.
Відповідно до ч. 5 ст. 374 КПК України у разі ухвалення вироку за наслідками кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження (in absentia), суд окремо обґрунтовує, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.
Так, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 20.06.2023(справа №487/3458/23), надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №12022230000000708 від 12.04.2022 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.2 ст.111, ч.2 ст.28 ч.2 ст.438 КК України.
Під час досудового розслідування повістки про виклик ОСОБА_7 та повідомлення про підозру публікувалися в засобах масової інформації у газеті «Урядовий кур`єр», на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України, надійшов до Херсонського міського суду Херсонської області для розгляду по суті.
Ухвалою суду від 05.07.2023 було призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 23.04.2024 вирішено питання про здійснення спеціального судового провадження у даному кримінальному провадженні.
Судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia) з урахуванням та дотриманням загальних засад, встановлених процесуальним законом для такого розгляду.
У судовому засіданні допит обвинуваченого ОСОБА_7 не здійснювався через проведення судового розгляду в порядку спеціального судового провадження на підставі ч. 3 ст. 323 КПК України, при цьому обвинувачений викликався до суду через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур`єр», офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області, однак у судове засідання не з`явився.
Стороною обвинувачення та судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.
Процедура заочного судового розгляду не є деталізованою процесуальним законом, не має тривалої історії застосування у судовій практиці, а тому суд виходив із загальних засад кримінального провадження.
До загальних засад кримінального провадження, зокрема, відносяться: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань.
При цьому згідно з ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.
Так, за змістом ч. 3 ст. 323 КПК України передбачено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.
Водночас за змістом ч. 8 ст. 135 КПК України передбачено, що повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).
Вказані положення кримінально-процесуального закону судом були дотримані.
Так, у газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, опубліковано оголошення із повісткою про виклик до суду ОСОБА_7 , у судові засідання 20.07.2023, 21.08.2023, 19.10.2023, 11.12.2023, 30.01.2024, 22.02.2024, 25.03.2024, 23.04.2024, 06.05.2024, 19.08.2024, 27.08.2024, 28.10.2024, 04.12.2024, 20.01.2025, 03.04.2025, 16.04.2025, 23.04.2025, 13.08.2025, 08.09.2025, 15.09.2025, 18.09.2025, 04.12.2025, 19.01.2026, 29.01.2026, 18.02.2026, 25.03.2026 до Херсонського міського суду Херсонської області. Також повістки про виклик в судові засідання були направлені для опублікування на веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Крім того, повідомлення про виклик до суду обвинуваченого ОСОБА_7 були опубліковані на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області.
Зважаючи на правила ст. ст. 42, 135 КПК України, дотримання прав особи, яка тимчасово не проживає за місцем реєстрації або переховується від органів досудового розслідування, полягає не в обов`язку інших осіб, якими отримано процесуальний документ, призначений для неї, повідомити про надходження процесуального документу, а в тому, що про наявність цих процесуальних документів особа може дізнатися не тільки від правоохоронних органів чи суду, а й з інших, доступних для неї джерел.

III. Позиція сторін та інших учасників судового провадження.
Прокурор в ході судових дебатів висловив позицію щодо повної доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Просив визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України та призначити йому покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 вважав, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Наданні стороною обвинувачення докази є неповними, суперечливими та не доводять вину підзахисного. Сторона обвинувачення не надала допустимих та належних доказів про те, що дії підзахисного мали умисний характер. Крім того, у справі відсутні докази, які б підтверджували причетність підзахисного у скоєнні злочину, покази свідків є суперечливими, а докази зазначені стороною обвинувачення є недостатніми для ухвалення обвинувального вироку. Просив ухвалити виправдувальний вирок.

IV. Докази, досліджені судом на підтвердження вини та обставин вчинених кримінальних правопорушень.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні зазначених вище кримінальних правопорушень ґрунтується на сукупності наведених доказів, досліджених судом з урахуванням положень ст.ст. 22, 23 КПК України, які суд визнає належними, допустимими та достовірними і які узгоджуються між собою щодо часу, місця та способу вчиненого ним злочину, а саме:
протоколом огляду від 12.03.2023, Інтернет-публікацій, які розміщені на сайтах соціальних мереж «https://vk.com «ВКонтакте», «https://ok.ru/ «Однокласники» на яких розміщені приватні профілі ОСОБА_7 та його родини ( ОСОБА_12 - дружина; ОСОБА_13 - батько; ОСОБА_14 - мати; ОСОБА_15 - сестра). 
При перегляді соціальної мережі «Однокласники» за посиланням  ІНФОРМАЦІЯ_2  профілю « ОСОБА_16 », виявлені, зокрема, наступні фотографії:
-№1 завантажена 14.07.2011 на якій зображено, починаючи з лівої сторони: особа жіночої статі, далі перебуває особа чоловічої статі у військовій формі темно зеленого кольору, на плечах якого наявні пагони червоного кольору, на голові наявна військова кепка з Державним Гербом України. Праворуч перебуває особа чоловічої статі, нижче перебуває особа жіночої статі. Зазначене зображення збережено у цифрове фотозображення « 2-09021991.jpg »;
-№2 завантажена 14.07.2011 на якій зображено, починаючи з лівої сторони: особа жіночої статі, далі з правої сторони перебуває особа чоловічої статі у військовій формі темно зеленого кольору, на плечах якого наявні пагони червоного кольору, на голові наявний берет бурого кольору, на береті маються нашивки з зображенням Державного Прапору України, а також Державного Гербу України. Зазначене зображення збережено у цифрове фотозображення «09021991.jpg»;
-№3 завантажена 14.07.2011 на якій зображено, починаючи з лівої сторони: особа жіночої статі, далі з правої сторони перебуває особа чоловічої статі у військовій формі темно зеленого кольору, на плечах якого наявні пагони червоного кольору, шеврон червоного кольору на якому зображено Державний Прапор України та Герб України, на голові наявний берет бурого кольору, на береті маються нашивки з зображенням Державного Прапору України, а також Державного Гербу України. Зазначене зображення збережено у цифрове фотозображення «3-09021991.jpg»;
-№4 завантажена 10.05.2016 на якій зображено особу чоловічої статі у військовій формі російської федерації на руках якого перебуває дитина. На формі наявна нашивка з прізвищем « ОСОБА_7. » Зазначене зображення збережено у цифрове фотозображення «7-09021991.jpg»;
-№5 завантажена 10.05.2016 на якій зображено особу чоловічої статі у військовій формі російської федерації на руках якого перебуває дитина. На формі проглядається нашивка з надписом «вооруженные силы россии». Зазначене зображення збережено у цифрове фотозображення «6-09021991.jpg»;
-№6 завантажена 10.05.2016 на якій зображено особу чоловічої статі у військовій формі російської федерації на руках якого перебуває дитина. На формі проглядається нашивка з прізвищем « ОСОБА_15 ». Зазначене зображення збережено у цифрове фотозображення « 4-09021991.jpg »;
-№7 завантажена 10.05.2016 на якій зображено, починаючи з лівої сторони: особа жіночої статі, особа чоловічої статі у військовій формі російської федерації, на голові наявний берет чорного кольору, особа жіночої статі, далі праворуч знаходиться особа чоловічої статі у чоловічому костюмі. Зазначене зображення збережено у цифрове фотозображення «9-09021991.jpg».
При перегляді соціальної мережі «ВКонтакте» за посиланням  ІНФОРМАЦІЯ_3  профілю « ОСОБА_15 » виявлена фотографія завантажена 08.07.2011 на якій зображено, починаючи з лівої сторони: особа жіночої статі, далі з правої сторони перебуває особа чоловічої статі у військовій формі темно зеленого кольору, на плечах якого наявні пагони червоного кольору, шеврон червоного кольору на якому зображено Державний Прапор України та Герб України, на голові наявний берет бурого кольору, на береті маються нашивки з зображенням Державного Прапору України, а також Державного Гербу України.
При перегляді соціальної мережі «Однокласники» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 профілю « ОСОБА_15 » виявлена фотографія завантажена 01.05.2014 на якій зображено, починаючи з лівої сторони: особа жіночої статі, друга особа жіночої статі, далі перебуває особа чоловічої статі у військовій формі, далі праворуч особа жіночої статі, далі праворуч знаходиться особа чоловічої статі у чорному пальто та остання особа жіночої статі (т.3 арк.118-141).
висновком судової експертизи №СЕ-19/112-23/4211-ФП від 11.05.2023, відповідно до якого встановлено, що на фотозображенні з назвою «09.02.1991.jpg» (особа чоловічої статі з правої сторони на фотозображенні) отриманої під час огляду сторінки соціальної мережі «ok.ru» (Однокласники) від 12.03.2023 та копії облікової картки у файлі з назвою файлу « ОСОБА_7 pdf», зображена одна й та сама особа (т.2 арк.207-216).
висновком судової експертизи №СЕ-19/112-23/4517-ФП від 18.05.2023 відповідно до якого встановлено, що на фотографіях з назвами «4-09021991.jpg», «5-09021991.jpg», «6-09021991.jpg» (особа чоловічої статі) отриманих під час огляду сторінки соціальної мережі «ok.ru» (Однокласники) від 12.03.2023 та копії облікової картки у файлі з назвою файлу « ОСОБА_15 pdf», зображена одна й та сама особа (т.2 арк.223-235).
відповіддю Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області №4801.3.3-2098/48.1-23 від 22.03.2023, відповідно до якої ОСОБА_7 документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 17.07.2007 Феодосійським МВ ГУМВС України в АР Крим (т.4 арк.134).
Свідок ОСОБА_22 дала суду показання про те, що приблизно у серпні 2022 року до с.Миролюбівка заїхала група військових, які почали проживати в будинку її односельчанки - ОСОБА_23 по АДРЕСА_4 . Цю групу військових вона бачила у місцевому магазині, серед них був зокрема ОСОБА_7 , якого вона сприймала як їхнього командира. Запам`ятала його як неприємну особу, він був не привітний, не йшов на контакт, завжди при собі носив зброю. Свідок зазначила, що у будинках в селі проживали виключно командири або офіцери. Біля будинку, де проживав ОСОБА_7 вона бачила військову техніку - БТР та щось схоже на РСЗВ «Град». Зі слів односельчан їй відомо, що ОСОБА_7 та його група військових причетні до розстрілу цивільних осіб у с.Правдине Херсонської області Херсонського району.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.04.2023, свідок ОСОБА_22 вказала на фото із зображенням ОСОБА_7 під №2, як військового російських окупаційних військ або незаконних збройних формувань, який перебував на території селища Правдине або території сіл Херсонської області (т.3 арк.180-183).
Свідок ОСОБА_24 дав суду показання про те, що у червні 2022 року познайомився з ОСОБА_7 на зернотоку. ОСОБА_7 наказав свідку звертатися до нього за дозволом виїжджати на поля для збору врожаю, що доводилось виконувати. Окрім цього, бачив ОСОБА_7 у с.Миролюбівка у місцевих магазинах. Знає, що ОСОБА_7 (якого він сприймав як командира) разом з іншими військовими проживали на АДРЕСА_4 у будинку ОСОБА_23 . За час проживання у вказаному будинку ОСОБА_7 , біля будинку стояла колісна військова техніка типу БТР. 
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.04.2023, свідок ОСОБА_24 вказав на фото із зображенням ОСОБА_7 під №1, як військового російських окупаційних військ або незаконних збройних формувань, який перебував на території селища Правдине або території сіл Херсонської області (т.3 арк.184-187).
Свідок ОСОБА_25 дала суду показання про те, що вона у 2022 році проживала у с.Правдине Херсонської області Херсонського району та працювала прибиральницею ТАС «Таврія». 12.04.2022 о 04:30 год., вона почула гучний вибух, а о 09:00 год. побачила, що будинок АДРЕСА_3 повністю знищений. Цей будинок орендували її знайомі - охоронці тракторної бригади яких звали ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 . Свідок побігла до вказаного будинку і знайшла їх мертвими. Серед мертвих також була дівчина. Їй запам`яталось те, що на головах вбитих були пов`язки на очах. Більш детально вона потерпілих не роздивлялась, оскільки їй стало зле. Місцеві жителі намагались поховати їх, але це було неможливо через обстріли. Поховати їх вдалося лише у червні 2022 року. Зі слів свого зятя їй відомо, що у вбитих були кульові поранення та зв`язані руки.
Свідок ОСОБА_30 дав суду показання про те, що військові рф розстріляли 6 чоловіків та одну дівчину у с.Правдине, після чого підірвали будинок з потерпілими. У той час (2022 рік, більш точної дати не пам`ятає) він проживав у АДРЕСА_5 . Згадує, що рано вранці він почув гучний вибух та побіг у сподіванні когось врятувати, побачив зруйнований будинок і військових рф на БТРі які стояли близько 100 метрів від нього. Один з військових - їхній командир, був без маски. На досудовому розслідуванні з ним проводили впізнання, в ході якого він упізнав цю особу - це був ОСОБА_7 . Цей військовий рф заборонив свідку наближатися до зруйнованого будинку погрожуючи розстрілом. У подальшому, свідок підійшов до зруйнованого будинку де побачив трупи 6 чоловіків та 1 дівчини.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.02.2023, свідок ОСОБА_30 вказав на фото із зображенням ОСОБА_7 під №2, як чоловіка, який 12.04.2022 близько 05:00год. перебував за адресою: АДРЕСА_3 (т.3 арк.205-207).
Відповідно до проведеного слідчого експерименту (протокол від 09.02.2023) свідок ОСОБА_30 розповів та продемонстрував, як 12.04.2022 близько 04:40 години він, з метою порятунку людей, пересувався в с.Правдине, шукаючи будинок де пролунав сильний вибух. У південній частині села, приблизно за 100 метрів від будинку в якому стався вибух, свідок побачив БТР, з якого вийшли військові, поклали свідка на землю, а згодом відпустили та поїхали. Крім того, військові сказали, що в будинку вже допомагати нікому, і якщо вони когось побачать то пристрелять (т.5 арк.6-8).
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.01.2023, свідок ОСОБА_31 вказав на фото із зображенням ОСОБА_7 під №2, як військового російських окупаційних військ або незаконних збройних формувань, який перебував на території селища Правдине або території сіл Херсонської області (т.3 арк.149-152).
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.01.2023, свідок ОСОБА_32 вказав на фото із зображенням ОСОБА_7 під №3, як військового російських окупаційних військ або незаконних збройних формувань, який перебував на території селища Правдине або території сіл Херсонської області (т.3 арк.153-156).
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.01.2023, свідок ОСОБА_33 вказав на фото із зображенням ОСОБА_7 під №1, як військового російських окупаційних військ або незаконних збройних формувань, який перебував на території селища Правдине або території сіл Херсонської області (т.3 арк.157-160).
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.04.2023, свідок ОСОБА_34 вказав на фото із зображенням ОСОБА_7 під №3, як військового російських окупаційних військ або незаконних збройних формувань, який перебував на території селища Правдине або території сіл Херсонської області (т.3 арк.176-179).
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.05.2023, свідок ОСОБА_35 вказав на фото із зображенням ОСОБА_7 під №1, як військового російських окупаційних військ або незаконних збройних формувань, який перебував на території селища Правдине або території сіл Херсонської області (т.3 арк.188-191).
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.05.2023, свідок ОСОБА_36 вказав на фото із зображенням ОСОБА_7 під №2, як військового російських окупаційних військ або незаконних збройних формувань, який перебував на території селища Правдине або території сіл Херсонської області (т.3 арк.201-204).
Даними протоколу огляду проведеного 17.11.2022 та фото-таблиць до нього, яким оглянута територія домоволодіння АДРЕСА_3 в ході якого було зафіксовано руйнацію зазначеного будинку та вилучено металеві уламки (упаковані в сейф-пакет №PSP3119900), тапок-шльопанець (упакований у сейф-пакет №PSP3119901), фрагмент коробки від мобільного телефону (упакований у паперовий конверт), посвідчення охорони на ім`я ОСОБА_37 (упаковане у паперовий конверт), посвідчення охорони (упаковане у паперовий конверт), куртку з пошкодженнями (упаковане в картонну коробку) (т.3 арк.2-37).
Відповідно до висновку судової експертизи №КСЕ-19/112-23/905 від 13.02.2023 встановлено, що надані на дослідження предмети (металеві уламки), виявлені та вилучені за адресою: АДРЕСА_3 є залишками (після вибуху)вибухового пристрою, що відноситься до категорії бойових припасів, а саме - артилерійського снаряду (калібру 122 мм або 152 мм).
На наданих на дослідження предметах-носіях (металеві уламки) не виявлено слідів вибухових речовин (це може пояснюватися довготривалим зовнішнім впливом на фрагменти атмосферних факторів - вони були вилучені в ході огляду через значний проміжок часу (близько 7 місяців) після виникнення події).
В домоволодінні за адресою: АДРЕСА_3 , відбувся вибух вибухового пристрою, що відноситься до категорії бойових припасів, а саме - артилерійського снаряду (калібру 122 мм або 152 мм).
Центр вибуху знаходиться всередині будівлі - в місці виявлення вирви.
Не представляється за можливе визначити, який спосіб підриву бойового припасу був застосований в даному випадку події - вибух міг статися, як в результаті його штатного ініціювання (при пострілі з артилерійського озброєння і потрапляння снаряду у середину будинку) так і в результаті його підриву всередині будинку шляхом нештатного способу ініціювання - електричного, вогневого тощо (т.2 арк.40-52).
Даними протоколу огляду проведеного 29.11.2022 та фото-таблиць до нього, яким оглянута ділянка цвинтаря розташованого у с.Правдине Херсонського району Херсонської області, а саме місце поховання ОСОБА_11 . У ході проведення огляду здійснено ексгумацію трупа останньої (т.3 арк.62-69).
Відповідно до висновку судової експертизи №1172 від 17.12.2022 встановлено, що смерть потерпілої ОСОБА_11 настала від відкритого проникаючого осколкового поранення голови з багатоуламковими переломами кісток склепіння черепа, осколкових поранень грудної клітини, правої верхньої та нижніх кінцівок з багатоуламковими переломами кісток правого передпліччя, велико- і малогомілкових кісток нижніх кінцівок, кісток правої стопи, що підтверджується наявністю і характером ушкоджень.
При судово-медичній експертизі трупа виявлені наступні тілесні ушкодження: відкрите проникаюче осколкове поранення голови з багатоуламковими переломами кісток склепіння черепа, осколкові поранення грудної клітини, правої верхньої та нижніх кінцівок з багатоуламковими переломами кісток правого передпліччя, велико- і малогомілкових кісток нижніх кінцівок, кісток правої стопи.
Зазначені ушкодження виникли незадовго до настання смерті від дії осколків, що володіли пробивною та контузійною дією та відповідно високою та помірною кінетичною енергією, і утворилися при вибуху невстановленого вибухового пристрою, у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя у момент спричинення і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої (т.2 арк.33-34).
Відповідно до висновку судової експертизи №СЕ-19/115-22/11475-БД від 24.02.2023 встановлені генетичні ознаки зуба трупа ОСОБА_11 (т.2 арк.194-200).
Даними протоколу огляду проведеного 31.01.2023, схеми та фото-таблиць до нього, яким оглянута територія домоволодіння АДРЕСА_3 в ході якого було виявлено та вилучено гаманець в середині якого знаходились банківські картки:
«Raiffeisen Bank Aval» НОМЕР_2 з надписом «ОСОБА_17»;
«Otpbank» НОМЕР_8;
бонусна карта Plus зі штрих кодом НОМЕР_9.
Вказані документи поміщені до сейф-пакет CRI 1005689 (т.3 арк.71-91).
Даними протоколу огляду проведеного 28.11.2022 та фото-таблиць до нього, яким оглянута територія домоволодіння АДРЕСА_3 в ході якого було виявлено поховання. При його розкопуванні виявлені:
-скелетовані залишки трупа на черепі якого в потиличній області виявлений отвір, схожий на кульовий; 
-скелетовані залишки трупа на уламках черепа якого виявлено кульовий отвір, на кисті зап`ястя виявлено мотузку, обмотану в декілька разів; 
-тазові кістки та кістки нижніх кінцівок із залишками мотузки;
-скелетовані рештки трупа на потиличній ділянці черепа якого, виявлений отвір схожий на кульовий;
-частково скелетований труп;
-скелетовані кістки без черепа.
Після проведення огляду вказані останки трупів поміщені до транспортувальних мішків (т.3 арк.41-60).
Відповідно до висновку судової експертизи №1166 від 17.12.2022 встановлено, що на трупі невідомого чоловіка (труп №1) віком 25-35 років, виявлені наступні тілесні ушкодження: відкритий перелом кісток черепу, вхідна рана у лівій тім`яно-скореневій області з дефектом м`яких тканин («мінус-тканина») та кісток черепу, вихідна рана (№2) у області потилиці зліва з вивернутими зовні краями, при зіставленні яких дефекту тканини («мінус-тканина») немає, які утворились незадовго до настання смерті в результаті пострілу з вогнепальної кульової зброї, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Смерть наступила в результаті вогнепального кульового наскрізного поранення голови з ушкодженням кісток черепу, що підтверджується наявністю та характером ушкоджень (т.2 арк.5а-5в).
Відповідно до висновку судової експертизи №СЕ-19/115-22/11473-БД від 24.02.2023 встановлені генетичні ознаки зубів «1», «2» невпізнаного трупа №1, які належать невстановленій особі чоловічої генетичної статі (т.2 арк.59-65).
Відповідно до висновку судової експертизи №СЕ-19/117-22/5548-БД від 19.05.2023 встановлені генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_38 (мати безвісно зниклого ОСОБА_8 ) (т.2 арк.71-74).
Відповідно до висновку судової експертизи №СЕ-19/115-23/1516-БД від 22.03.2023 встановлено, що ОСОБА_38 (об`єкт експертизи №СЕ-19/117-22/5548-БД) перебуває у прямій біологічній спорідненості з невстановленою особою чоловічої генетичної статі, генетичні ознаки якої встановлені з зубів невпізнаного трупу №1 (об`єкт експертизи №СЕ-19/115-22/11473) (т.2 арк.80-83).
Відповідно до висновку судової експертизи №1170 від 17.12.2022 встановлено, що на трупі невідомого чоловіка (труп №5) віком 35-45 років, виявлено відкритий перелом кісток черепу, який утворився незадовго до настання смерті в результаті вибухової травми внаслідок військових дій (внаслідок сукупної ушкоджуючої дії ударної хвилі та уламків корпусу боєприпасів або вторинних снарядів), відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Смерть наступила в результаті уламкового ураження голови з ушкодженням кісток черепу, що підтверджується наявністю та характером ушкоджень (т.2 арк.23-25).
Відповідно до висновку судової експертизи №СЕ-19/115-22/11469-БД від 20.03.2023 встановлені генетичні ознаки двох зубів невстановленого трупа №5, які належать невстановленій особі генетичної статі (т.2 арк.122-129).
Відповідно до висновку судової експертизи №СЕ-19/115-23/1518-БД від 22.03.2023 встановлені генетичні ознаки букального епітелію ОСОБА_39 та підтверджено її пряму біологічну спорідненість з невстановленою особою чоловічої статі, генетичні ознаки якої встановлено з двох зубів невстановленого трупа №5 (об`єкт експертизи №СЕ-19/115-22/11469-БД) (т.2 арк.135-144).
Відповідно до висновку судової експертизи №1167 від 17.12.2022 встановлено, що на трупі невідомого чоловіка (труп №2) віком 25-35 років, виявлено розтрощення голови з повним руйнуванням головного мозку, яке утворилось незадовго до настання смерті в результаті неуточненої травми внаслідок військових дій (внаслідок сукупної ушкоджуючої дії ударної хвилі та уламків корпусу боєприпасів або вогнепальної зброї), відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. 
Смерть наступила в результаті розтрощення голови з повним руйнуванням головного мозку, що підтверджується наявністю та характером ушкоджень (т.2 арк.8-10).
Відповідно до висновку судової експертизи №СЕ-19/115-22/11477-БД від 27.02.2023 встановлені генетичні ознаки зубів, умовно позначених «1,2», які належать невстановленій особі чоловічої генетичної статі (т.2 арк.89-96).
Відповідно до висновку судової експертизи №СЕ-19/115-23/3018-БД від 23.03.2023 встановлені генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_40 та підтверджено її пряму біологічну спорідненість з невстановленою особою чоловічої генетичної статі, генетичні ознаки якої встановлені з зубів невпізнаного трупу №2 (об`єкт експертизи №СЕ-19/115-22/11477) (т.2 арк.102-116).
Відповідно до висновку судової експертизи №1168 від 17.12.2022 встановлено, що на трупі невідомого чоловіка (труп №3), виявлені наступні тілесні ушкодження: відкритий перелом кісток черепу: вхідні отвори (№1, №2) у правій тім`яній та у області потилиці справа з дефектом кісток черепу, вихідні отвори (№3, №4) у області потилиці справа та у лобно-тім`яній області зліва без дефекту тканини, які утворились незадовго до настання смерті в результаті пострілу з вогнепальної кульової зброї, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Смерть наступила в результаті вогнепальних кульових наскрізних поранень голови з ушкодженням кісток черепу, що підтверджується наявністю та характером ушкоджень (т.2 арк.13-15).
Відповідно до висновку судової експертизи №СЕ-19/115-22/11470-БД від 23.03.2023 встановлені генетичні ознаки фрагментів кістки невпізнаного трупа №3, які належать невстановленій особі чоловічої генетичної статі (т.2 арк.150-161).
Відповідно до висновку судової експертизи №1169 від 17.12.2022 встановлено, що на трупі невідомого чоловіка (труп №4) віком 25-35 років, виявлені множинні руйнації тіла у вигляді травматичної ампутації голови, уламкового поранення тулуба з розтрощенням ребер та розчавленням м`яких тканин, які утворились незадовго до настання смерті в результаті неуточненої травми внаслідок військових дій (внаслідок сукупної ушкоджуючої дії ударної хвилі та уламків корпусу боєприпасів або вогнепальної зброї), відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Смерть наступила в результаті множинних руйнацій тіла, що підтверджується наявністю та характером ушкоджень (т.2 арк.18-20).
Відповідно до висновку судової експертизи №СЕ-19/115-22/11471-БД від 21.03.2023 встановлені генетичні ознаки фрагмента стегнової кістки невпізнаного трупа №4, які належать невстановленій особі чоловічої генетичної статі (т.2 арк.167-174).
Відповідно до висновку судової експертизи №1171 від 17.12.2022 встановлено, що на трупі невідомого чоловіка (труп №6) віком 30-40 років, виявлені багатоуламковий перелом кісток черепу з повним руйнуванням головного мозку, який утворився незадовго до настання смерті в результаті неуточненої травми внаслідок військових дій (внаслідок сукупної ушкоджуючої дії ударної хвилі та уламків корпусу боєприпасів або вогнепальної зброї), відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Смерть наступила в результаті багатоуламкового перелому кісток черепу з повним руйнуванням головного мозку, що підтверджується наявністю та характером ушкоджень (т.2 арк.28-30).
Відповідно до висновку судової експертизи №СЕ-19/115-22/11478-БД від 27.02.2023 встановлені генетичні ознаки зуба умовно позначеного «2» невстановленого трупа №6, які належать невстановленій особі чоловічої генетичної статі (т.2 арк.180-188).
Даними протоколу огляду від 16.05.2023, цифрових фотозображень з інформаційно-телекомунікаційної мережі «WhatsApp» мобільного телефону з номером НОМЕР_3 надані свідком ОСОБА_41 . На зображенні №1 наявне листування з абонентом « ОСОБА_42 », останнє повідомлення від якого
«У нас порядок. Не стреляют. Целый день идёт дождь»
надіслано 11.04.2022 о 17:42 год.
На зображенні №2 відкритий контакт « ОСОБА_42 », у графі «телефон» зазначений номер НОМЕР_4 (т.3 арк.144-148).
Даними протоколу огляду від 22.05.2023, яким оглянуто мобільний телефон марки «IPhone 13 pro max» з номером телефону НОМЕР_3 , який був наданий свідком ОСОБА_43 , за змістом якого оглянуте спілкування останнього, зокрема і з контактом « ОСОБА_42 », що було предметом огляду протоколу від 16.05.2023 (т.3 арк.193-200).
Інформацією за результатами тимчасових доступів до речей і документів (протоколи від 06.03.2023) встановлено, що з абонентського номеру НОМЕР_4 , яким користувався ОСОБА_8 , 12.04.2022 здійснювалось відправлення sms-повідомлень на абонентський номер НОМЕР_5 , яким користується дружина ОСОБА_7 (т.3 арк.215-267).
Відповідно до листа т.в.о. заступника командира військової частина НОМЕР_6 отримано інформацію, зокрема щодо дружини ОСОБА_7 - ОСОБА_12 . Також зазначено номер телефону останньої - НОМЕР_7 (т.4 арк.197-198).
Суд не приймає в якості доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень протокол огляду від 16.05.2022, яким оглянуте домоволодіння ОСОБА_38 (т.3 арк.95-99) оскільки жодного доказового значення для вказаного кримінального провадження він не має.
Також, суд критично оцінює дані протоколу огляду від 28.04.2023, мобільного телефону марки Redmi Note 8pro, який є власністю свідка ОСОБА_23 з аудіо-записом з назвою «6 вер., 19.31 аас 6.0 МВ ААС» на якому за версією сторони обвинувачення зафіксована розмова трьох осіб - самої ОСОБА_23 , ОСОБА_44 та військового рф, який представився як ОСОБА_45 (т.3 арк.169-175), оскільки доказів на підтвердження того, що саме ОСОБА_7 є співрозмовником ОСОБА_23 прокурором не доведено, а судом не встановлено.

V. Фактичні обставини, які суд визнає загально відомими і такими, що не потребуються доказування в межах даного провадження.
Всупереч нормам міжнародного гуманітарного права невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади російської федерації, діючи всупереч вимогам п.п.1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, спрямованого на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил рф на територію України.
24 лютого 2022 року, військовослужбовці збройних сил рф, шляхом збройної агресії, здійснили інтенсивні ракетно-бомбові та артилерійські обстріли по військовим та цивільним об`єктам на всій території України, перетнули державний кордон України на ділянках Чернігівської, Сумської, Харківської, Луганської, Донецької, Херсонської областей та АР Крим, вторглися на територію суверенної держави Україна та здійснили часткову її окупацію, тобто розпочали відкритий міжнародний збройний конфлікт проти України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України.
У зв`язку із чим, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України No2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, з подальшим неодноразовим його продовженням, та до теперішнього часу, відповідно до Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» почав діяти воєнний стан в Україні.
Згідно з ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Після початку широкомасштабної військової агресії рф проти України, підпорядкованими підрозділами і військовослужбовцями збройних сил рф, на порушення порядку, встановленого Конституцією України, тимчасово окуповано частину населених пунктів на території Херсонської області з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами, які на даний час контролюються та утримуються російськими військами, що призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

VІ. Оцінка доказів. Мотиви суду щодо висунутого обвинувачення.
Вирішуючи питання щодо винуватості ОСОБА_7 врахуванню з метою подальшої оцінки протиправності дій останнього підлягають наступні норми міжнародного права.
Відповідно до положень ст. 27 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949 (далі - Конвенція) особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин на особисту повагу, повагу до своєї честі, права на сім`ю, їхніх релігійних переконань та обрядів, звичок та звичаїв. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ та цікавості натовпу.
З урахуванням положень стосовно здоров`я, віку та статі, сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, має право поводитися з усіма ними однаково, без жодної дискримінації, зокрема стосовно раси, релігії або політичних переконань.
Згідно зі ст. 32 Конвенції Високі Договірні Сторони спеціально дають згоду на те, що їм забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.
Відповідно до ст. 147 Конвенції заборонено вбивство, тортури або нелюдяне поводження, зокрема біологічні експерименти, які умисно спричиняють великі страждання чи серйозні травми тілу чи здоров`ю.
Статтею 43 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 8 червня 1977 року (далі за текстом - Протокол І або Додатковий протокол І) передбачено, що збройні сили сторони, що перебуває в конфлікті, складаються з усіх організованих збройних сил, груп і підрозділів, що перебувають під командуванням особи, відповідальної перед цією стороною за поведінку своїх підлеглих, навіть якщо ця сторона представлена урядом чи властями, не визнаними супротивною стороною. Такі збройні сили підпорядковані внутрішній дисциплінарній системі, яка, поряд з іншим, забезпечує додержання норм міжнародного права, застосовуваних у період збройних конфліктів.
Особи, які входять до складу збройних сил сторони, що перебуває в конфлікті (крім медичного і духовного персоналу, про який ідеться у статті 33 Третьої конвенції), є комбатантами, тобто вони мають право брати безпосередню участь у воєнних діях.
Статтею 44 Протоколу І передбачено, що для сприяння посиленню захисту цивільного населення від наслідків воєнних дій комбатанти зобов`язані відрізняти себе від цивільного населення в той час, коли вони беруть участь у нападі або у воєнній операції, що є підготовкою до нападу. Однак у зв`язку з тим, що під час збройних конфліктів бувають такі ситуації, коли через характер воєнних дій озброєний комбатант не може відрізнити себе від цивільного населення, він зберігає свій статус комбатанта за умови, що в таких ситуаціях він відкрито носить свою зброю.
Крім того, відповідно до ст. 48 Протоколу І, для забезпечення поваги й захисту цивільного населення та цивільних об`єктів сторони, що перебувають у конфлікті, повинні завжди розрізняти цивільне населення й комбатантів, а також цивільні й воєнні об`єкти та відповідно спрямовувати свої дії тільки проти воєнних об`єктів.
Також, статтею 51 Протоколу І визначено, що цивільне населення й окремі цивільні особи користуються загальним захистом від небезпек, що виникають у зв`язку з воєнними операціями. З метою здійснення цього захисту, на доповнення до інших застосовуваних норм міжнародного права, за всіх обставин слід додержувати таких норм.
Підпунктом a.1) п. а) ч. 2 ст. 75 Протоколу І визначено, що заборонені й будуть залишатися забороненими в будь-який час і в будь-якому місці такі дії, незалежно від того, чиняться вони представниками цивільних чи воєнних органів, як насильство над життям, здоров`ям і фізичним та психічним станом осіб, зокрема вбивство.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява № 39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, ОСОБА_25, заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Відповідно до позиції Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, висловленої в постанові від 11.02.2020 у справі №761/33311/15-к, під час розгляду кримінального провадження, даючи оцінку допустимості доказу, суд має проаналізувати критерії допустимості таких доказів, як: законність джерела, законність способу отримання, процесуальне оформлення перебігу й результатів слідчої дії.
Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями свідків, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.
Під час судового розгляду не встановлено жодних фактів, які б свідчили, що обвинувачений діяв під фізичним чи психічним примусом з боку осіб, які представляли іноземну державу - рф, тоді як обвинувачений допустив порушення вищезазначених норм міжнародного права, які забороняють вбивство цивільних осіб.
Незважаючи на неприйняття судом частини доказів сторони обвинувачення за викладених вище мотивів, сукупність інших досліджених доказів, на переконання суду, повністю доводять зазначені вище обставини вчинення ОСОБА_7 інкримінованих кримінальних правопорушень.
Зокрема, під час судового розгляду повністю знайшло своє підтвердження те, що ОСОБА_7 , який є громадянином України, вступив на службу до збройних сил рф, що підтверджується протоколами огляду соціальних мереж останнього, на яких ОСОБА_7 зображений у військовій формі країни-агресора, висновками портретних експертиз, якими встановлено його особу. У подальшому, ОСОБА_7 , перетнувши адміністративний кордон України, приймав безпосередню участь в агресії рф проти України, бувши у складі збройних сил рф, вчиняючи дії на її користь, що підтверджується дослідженими протоколами впізнання, на яких свідки вказали на ОСОБА_7 , як на військового збройних сил рф, який перебував на територіях сіл Херсонської області, зокрема і с.Правдине, показами свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_46 , які бачили ОСОБА_7 у військовій формі рф та зі зброєю. Також, показами свідка ОСОБА_24 , який зазначив, що саме ОСОБА_7 здійснював контроль за цивільним особам щодо збору врожаю на полях, що відбувалось тільки за його дозволом.
Щодо вчинення ОСОБА_7 за попередньою змовою та спільно з іншими військовослужбовцями рф умисного вбивства сімох цивільних осіб у с.Правдине Херсонської області, суд зазначає наступне.
Показаннями свідка ОСОБА_46 , слідчим експериментом за його участю підтверджено, що саме ОСОБА_7 , як командир військової групи, знаходився біля місця вбивства ( АДРЕСА_3 ), погрожуючи розстрілом заборонив свідку наближатися до будинку, сказавши, що допомагати в ньому вже нікому.
Начальницький статус ОСОБА_7 підтверджується також показаннями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_47 .
Виявлені на трупах тілесні ушкодження у вигляді вогнепальних кульових поранень, зв`язані руки, наявність пов`язок на очах, свідчать про насильницький характер спричинення смерті останнім. Таке підтверджується висновками судово-медичних експертиз, показами свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_47 .
Окрім того, аналіз трафіку з`єднань мобільного оператору, яким користувався вбитий ОСОБА_8 , свідчить про те, що з номеру телефону останнього, 12.04.2022 об 11:00 год., тобто після його смерті, було здійснено направлення sms-повідомлення на номер, який належить дружині ОСОБА_7 .
Сукупність досліджених прямих та непрямих доказів, шляхом їх зіставлення між собою на основі логічного аналізу та взаємозв`язку, поза розумним сумнівом доводять вчинення ОСОБА_7 поставлених в провину вищевказаних кримінальних правопорушень.
Разом з цим, за версією сторони обвинувачення, ОСОБА_7 ставиться в провину те, що він за попередньою змовою та спільно з іншими невстановленими військовослужбовцями, проникли на територію пункту по технічному обслуговуванню ТОВ ТАС «Таврія» за адресою: вул.Висоцької, 112, с.Правдине Херсонського району Херсонської області, де позбавили волі охоронців ТОВ «Сибриз-2»,ТОВ «Сибриз-4» ОСОБА_48 , ОСОБА_10 , ОСОБА_49 , яких доставили до будинку АДРЕСА_3 .
Однак, жодного доказу на підтвердження зазначених обставин сторона обвинувачення не надала, у зв`язку з чим, суд визнає пред`явлене обвинувачення в цій частині необґрунтованим.
Крім цього, відповідно до досліджених доказів, за адресою вчинення вбивств встановлено наявність сімох трупів, однак, згідно висновків судово молекулярно-генетичних експертиз встановлена спорідненість лише ОСОБА_11 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . 
Іншими проведеними судово молекулярно-генетичними експертизами встановити особи інших трьох трупів не надалось за можливе, а інших доказів на підтвердження того, що ними були ОСОБА_50 , ОСОБА_51 та ОСОБА_52 - сторона обвинувачення належними та достатніми доказами не підтвердила.
У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи доведеність факту вбивства сімох осіб, однак не доведеність того, що серед них були саме ОСОБА_50 , ОСОБА_51 та ОСОБА_52 , обвинувачення в цій частині підлягає зміні з уточненням обставин, за яких було вчинене кримінальне правопорушення. 
Дослідивши матеріали кримінального провадження та безпосередньо дослідивши кожний наданий доказ як окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку, суд вважає, що всі докази по справі, які надані суду (стороною обвинувачення), є вагомими для того, щоб визнати обвинуваченого винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011.
Судом також встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя. Також судом у повному обсязі було забезпечено змагальність процесу.
Щодо здійснення спеціального досудового та судового провадження суд зазначає, що стороною обвинувачення та судом були здійснені усі можливі, передбачені законом заходи дотримання прав ОСОБА_7 на захист та доступ до правосуддя. Матеріали справи містять повідомлення про належне сповіщення ОСОБА_7 про наявність відносно нього кримінального провадження, забезпечення його захисником.

VIІ. Призначення покарання
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Вирішуючи питання про призначення покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та являються злочинами проти основ національної безпеки України та злочинами проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, порушення законів і звичаїв ведення війни і становлять підвищену суспільну небезпеку з огляду на дику та варварську поведінку обвинуваченого у сучасному світі, що не може мати місця у сьогоденні та нівелює, зводить нанівець всі досягнення сучасної цивілізації в області миру та гуманності людства, при цьому враховується, що людина, її життя та здоров`я визнаються найвищою соціальною цінністю. Колегія суддів також враховує дані про особу обвинуваченого, який хоча і не притягувався до кримінальної відповідальності на території України, але його протиправні дії характеризують його як особу, позбавлену будь-яких моральних принципів, співчуття, совісті й свідчать про ігнорування ним норм не тільки міжнародного права, а й норм людського співжиття, повне знецінення в його свідомості життя інших людей, презирливе ставлення до їх страждань як фізичних, так і моральних.
Суд також враховує особу обвинуваченого, та відповідно до норм міжнародного гуманітарного права, ОСОБА_7 є комбатантом, тобто учасником міжнародного збройного конфлікту. Частина 1 статті 43 Додаткового протоколу від 08.06.1977 до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) визнає, що збройні сили підпорядковані внутрішній дисциплінарній системі, яка, поряд з іншим, забезпечує додержання норм міжнародного права, застосовуваних у період збройних конфліктів. У ч.2 ст.44 Протоколу I наголошено, що всі комбатанти зобов`язані додержуватися норм міжнародного права, застосованого в період збройних конфліктів. З цього обов`язку випливає, що за воєнні злочини, які є прямим порушенням норм міжнародного гуманітарного права, комбатанти несуть індивідуальну кримінальну відповідальність.
Колегією суддів враховується і те, що потерпілі були цивільними особами, у складі Збройних Сил чи інших збройних формувань України не перебували, жодної зброї не мали, участі у бойових діях не брали, тобто були особами, які підпадають під захист ст. 4 Конвенції, як громадяни України, котрі не беруть активної участі у бойових діях та опинилися в ході окупації під владою сторони конфлікту (російської федерації). ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем ЗС рф, достеменно розумів, що в складі військового формування вторгається на територію незалежної та суверенної держави, відчував свою безкарність та вчинив злочин проти життя людини.
Судом також враховується відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Відтак, колегія судів дійшла висновку про неможливість призначення покарання у виді позбавлення волі на певний строк, а тому наявна необхідність призначення обвинуваченому покарання саме у виді довічного позбавлення волі, що в даному випадку є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.
На думку колегії суддів, таке покарання обвинуваченому буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
При цьому, судом враховуються положення ч.ч. 2,3 ст.50 КК України, згідно з якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є особливо тяжкими злочинами, направленими проти основ національної безпеки України, її існування як незалежної суверенної держави, а також проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, порушення законів і звичаїв ведення війни з врахуванням того, що людина, її життя та здоров`я визнаються найвищими соціальними цінностями, що значно підвищує суспільну небезпеку вчинених протиправних діянь. Враховуючи також особу винного, який мав постійне місце проживання, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання:
-за ч.1 ст.111 КК України у вигляді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;
-за ч.2 ст.111 КК України у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна;
-за ч.2 ст.28 ч.2 ст.438 КК України у виді довічного позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України призначити остаточне покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
При визначенні ОСОБА_7 міри покарання суд вважає, що призначення саме максимального покарання, визначеного у санкціях ч.2 ст.111, ч.2 ст.438 КК України, обмежень для призначення якого з огляду на вимоги ст.64 КК України згідно матеріалів кримінального провадження не вбачається, відповідатиме завданням та цілям кримінального покарання, сприятиме виправленню обвинуваченого та буде достатнім для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є справедливим та необхідним з метою убезпечення українського суспільства від подальшої його діяльності.

VIІІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.06.2023 ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави, який до затримання обвинуваченого та приведення вироку до виконання суд вважає за доцільне залишити без змін. 
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 слід рахувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного взяття його під варту.
Частиною 2 ст. 122 КПК України визначено, що залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України. При цьому, згідно з положеннями ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Арешт на майно не накладався. 
Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна не застосовувались.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.349, 373, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.111, ч.2 ст.111, ч.2 ст.28, ч.2 ст.438 КК України та призначити йому покарання:
-за ч.1 ст.111 КК України у вигляді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;
-за ч.2 ст.111 КК України у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна;
-за ч.2 ст.28 ч.2 ст.438 КК України у виді довічного позбавлення волі.
У відповідності зі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити  ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту його затримання з метою виконання даного вироку.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_7 залишити без змін до моменту його затримання на виконання вироку суду.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 43 475 грн. 44 коп.
Речові докази: металеві уламки (ззовні схожі на залишки вибухового пристрою), тапок-шльопанець, фрагмент коробки від мобільного телефону, посвідчення охорони на прізвище « ОСОБА_37 », посвідчення охорони, тканева куртка з ушкодженнями, три полімерні картки - залишити в матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Херсонського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається через Херсонський міський суд Херсонської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Також, суд роз`яснює, що якщо апеляційну скаргу буде подано обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд може поновити строк подання апеляційної скарги за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності поважних причин, передбачених ст.138 КПК України та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції з дотриманням правил, передбачених статтею 399 цього Кодексу.
Обвинувачений має право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.
Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Копію вироку негайно після судового засідання вручити захиснику та прокурору.
Інформацію про вирок опублікувати в газеті "Урядовий кур`єр" та на офіційному веб-сайті суду відповідно до вимог ст.323 КПК України.

Головуючий: 	ОСОБА_1  	

Судді: ОСОБА_3 

ОСОБА_2