Березівський районний суд Одеської області 

26.03.2026
Справа № 494/423/26
Провадження № 3/494/124/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2026 року м. Березівка
Суддя Березівського районного суду Одеської області Панчишин А.Ю., ознайомившись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від СРПП Березівського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення  (далі -КУпАП), - 
ВСТАНОВИВ:
27 лютого 2026 року в провадження судді Березівського районного суду Одеської області Панчишина А.Ю. надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП
Відповідно до протоколу серії ЕПР1 №595124 про адміністративне правопорушення від 18.02.2026 року вбачається, що 18.02.2026 року о 16 год. 19 хв. по вул. Котовського, 10 в с. Степанівка, Березівського району, Одеської області водій керував мотоблоком ЗУБР б/н, буксируючи причіп фермер д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився в установленому законом порядку із застосуванням приладу алкотестер Драгер Drager Alcotest 6820 Arsc0118. Відповідно до номеру тесту 00270 від 18.02.2026 року о 16 год. 23 хв. 0,94% проміле алкоголю позитивний. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.9.а Правил дорожнього руху, затверджених ПКМУ від 10 жовтня 2001 р. №1306, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 – адвокат Ковтун К.В. надала заперечення на адміністративний протокол, складений працівниками Березівського РВП ГУНП в Одеській області відносно ОСОБА_1 , та просила закрити провадження у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Свої заперечення мотивує наступним:
Протокол про адміністративне правопорушення був складений безпідставно, так як ОСОБА_1 був зупинений не при керуванні транспортним засобом, не був проінформований співробітником поліції про конкретну причину нібито зупинки.
Були вагомі порушення прав ОСОБА_1 , а саме був здійснений психологічний тиск з боку працівників поліції, його обмежували в його правах. 
Працівник поліції у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Конкретної назви найближчого закладу охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, працівниками поліції ОСОБА_1 не озвучувалося. Водій був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд. Таким чином працівники поліції не пояснили з приводу чого буде освідування, що за медичний заклад та на якому приладі може бути пройдено освідування, а говорять лише загальними непрофесійними фразами, що позбавили ОСОБА_1 повним чином зрозуміти, шо від нього вимагають працівники поліції.
Працівники поліції порушили право ОСОБА_1 на отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення, адже на відео з бодікамер чітко прослідковується, що працівник поліції не надав копію протоколу ОСОБА_1 . Невручення копії протоколу за ст. 130 КУпАП є істотним порушення прав водія та процесуальних норм, що унеможливлює притягнення до відповідальності. 
Також, пояснення від 18.02.2026 року та дані пояснення заповнення представником поліції, а не самим ОСОБА_1 , адже пояснення заповнені однаковим почерком, крім цього на відео з бодікамер чітко видно, що дані пояснення заповнює поліцейський, а не ОСОБА_1 , що суперечить ст. 268 КУпАП, де зазначено право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності давати пояснення, а також суперечить ст. 256 КУпАП. 
Таким чином, на думку захисника, матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом у час та місці, що вказані у протоколі, а тому він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та в його діях відсутні події та склад адміністративного правопорушення. крім цього, протокол про адміністративне правопорушення був складений незаконно та з багатьма порушеннями, тому він не може бути доказом по справі.
Дослідивши матеріали справи, переглянувши доданий до матеріалів справи відеозапис з місця події, суд приходить до наступного.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених ПКМУ від 10 жовтня 2001 р. №1306, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. Згідно даного пункту Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як вбачається з матеріалів справи, під відеозапис (18.02.2026 року о ОСОБА_1 на вимогу поліцейського пройшов в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Алкотест-Драгер», результат огляду становив 0,94 % проміле алкоголю, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та квитанцією про проведення тесту за №270, яку ОСОБА_1 підписав без зауважень. 
Незважаючи на свою невинуватість, винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, доведена матеріалами справи, дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №595124 про адміністративне правопорушення від 18.02.2026 року, який ОСОБА_1 підписав без зауважень; поясненнями ОСОБА_1 , згідно яких останній зазначив, що 18.02.2026 року о 15 год. 50 хв. він випив алкогольного пива в кількості одного літра та о 16 год. 19 хв., керуючи мотоблоком «ЗУБР» з причіпом д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Котовського, був зупинений поліцією; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, підписаний ОСОБА_1 ; квитанцією до протоколу від 18.02.2026 про проведення тесту за №270 за допомогою приладу ALKOTEST 6820 ARSC0118, результат тесту становив 0,94 %, а також оглянутим відеозаписом порушення, з якого вбачається, що останній на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законодавством порядку пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер» та підтвердив що вживав алкогольні напої (запис 18.02.2026 року 16 год. 20 хв.; 16 год. 23 хв.; 16 год. 25 хв.; 16 год. 52 хв.). 
Відповідно до п. 7 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735, встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Пунктом 27 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено: «Судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись».
За таких обставин, суд доходить висновку про те, що у справі зібрана достатня кількість достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Даних щодо неправомірності дій поліцейських під час документування та оформлення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 судом не встановлено.
Доводи представника про відсутність факту керування транспортним засобом та факту зупинки такого працівниками поліції, спростовуються відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував мотоблоком 18.02.2026 року та був зупинений працівниками поліції.
Доводи представника стосовно неповідомлення ОСОБА_1 про причину зупинки, не є тими обставинами, які слугують для звільнення його від адміністративної відповідальності. Так, порушене стороною захисту питання з приводу незаконності дій суб`єкта владних повноважень - посадової особи патрульної поліції, а саме відповідність/невідповідність їх дій положенням ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до вимог ст. 280 КУпАП не підлягає вирішенню при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП та не впливає на правильність вирішення справи.
Одночасно, суд зазначає, що у випадку незгоди особи з причинами зупинки працівниками поліції вона має можливість, відповідно до п.п. д) п.2.14 ПДР України оскаржити дії поліцейського у встановленому законом порядку. Так відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень. Таким чином, захищати свої права та законні інтереси від порушень з боку поліцейських, особа може в порядку адміністративного судочинства, чого стороною захисту зроблено не було. ОСОБА_1 дії працівників поліції не оскаржував. 
Крім того, з огляду на правовий аналіз норм ПДР України, незгода водія із причинами зупинки, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, який прямо передбачений п.2.5 ПДР та не пов`язаний з причиною зупинки транспортного засобу. Невиконання такого обов`язку, тобто відмова водія від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння, має наслідком настання відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи представника стосовно не вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я також не можуть бути взяті до уваги судом, так як ОСОБА_1 погодився пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу (о 16.23.год. 18.02.2026 року) і такий пройшов, в подальшому не висловлював незгоду саме з результатом саме отриманого тесту (результату).
ОСОБА_1 особисто підписав протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, пояснення надані працівникам поліції, квитанції з результатом тесту, що вбачається з відеозапису, будь-який тиск з боку працівників поліції на нього не здійснювався. 
Інші доводи представника ОСОБА_1 не спростовують встановлених судом обставин.
Відповідно до вимог ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують вчинене не встановлено, інших обставин, що суттєво впливають на рішення суду і можуть бути враховані не виявлено.
Враховуючи характер правопорушення, дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд вважає застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення за частиною першою статті 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.
Керуючись статтями 40-1, частиною першою статті 130, 283, 284, 294 КУпАП, суд -
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Березівським РВ УМВС України в Одеській області 16.10.1997 року, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та застосувати щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Березівським РВ УМВС України в Одеській області 16.10.1997 року, на користь Державної судової адміністрації України, 050 (Отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, ЄДРПОУ банку 37567646, Рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, Код класифікації доходів 22030106) судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок. 
Згідно ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно ст. 308 КУпАП - у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя Панчишин А.Ю.