ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1060/26 Справа № 202/20040/23 	  	Головуючий у першій інстанції:  Бєсєда Г. В. Суддя-доповідач:  Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2026 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого – Красвітної Т.П., 
суддів:     Городничої В.С., Никифоряка Л.П.,
за участю секретаря   Марченко С.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська у складі судді Бєсєди Г.В. від 20 березня 2024 року по справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, – 

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2023 року Департамент патрульної поліції звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 17.05.2020 близько водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Ssang Yong, д.р.н. НОМЕР_1 , в м. Дніпрі по вул. Донецьке шосе в районі ЛЕП №36 при виникненні перешкоди для руху не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota Prius», д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням поліцейського управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. 25.06.2020 постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по справі №202/3392/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 автомобіль «Toyota Prius», д.р.н. НОМЕР_2 , належить на праві власності Департаменту патрульної поліції. Згідно висновку експертного дослідження № ЕД-19/104-21/33512-АВ від 16.11.2021, виконаного Дніпропетровським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС, вартість матеріального збитку, завданого Департаменту патрульної поліції внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій було пошкоджено службовий автомобіль «Toyota Prius», д.р.н. НОМЕР_2 , складає 246859,67 грн. Таким чином, внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, зумовленої винними протиправними діями відповідача, позивачу було спричинено майнову шкоду шляхом пошкодження службового автомобіля «Toyota Prius», д.р.н. НОМЕР_2 , у розмірі 246859, 67 грн. При цьому, автомобіль Ssang Yong, д.р.н. НОМЕР_4 , забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності у СК «УПСК», яка у вересні 2020 року здійснила на користь позивача страхову виплату за заподіяну внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди шкоду в розмірі 100000,00 грн. Таким чином, залишок розміру невідшкодованої майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, складає 146859, 67 грн. Відповідач в добровільному порядку не відшкодував завдані збитки. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача майнову шкоду в розмірі 146859,67 грн. 
Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 березня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції відшкодування майнової шкоди в сумі 146859,67 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції судовий збір в сумі 203,00 грн. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 17.05.2020 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Ssang Yong, д.р.н. НОМЕР_1 , в м.Дніпрі по вул. Донецьке шосе в районі ЛЕП №36 при виникненні перешкоди для руху не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota Prius», д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням поліцейського управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 . 
В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.
25.06.2020 постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по справі №202/3392/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 16-17). 
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, вказана вище ухвала не оскаржувалась та набрала законної сили 07.07.2020. 
Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 автомобіль «Toyota Prius», д.р.н. НОМЕР_2 , належить на праві власності Департаменту патрульної поліції (а.с. 18). 
Згідно висновку експертного дослідження №ЕД-19/104-21/33512-АВ від 16.11.2021, виконаного судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС, вартість матеріального збитку, завданого Департаменту патрульної поліції внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій було пошкоджено службовий автомобіль «Toyota Prius», д.р.н. НОМЕР_2 , складає 246859,67 грн; ринкова вартість досліджуваного КТЗ - 246859,67 грн; повна вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу деталей - 247663,02 грн (а.с. 19-28, 148-166). 
Автомобіль Ssang Yong, д.р.н. НОМЕР_4 , на момент ДТП, що мала місце 17.05.2020, був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АО №1703560 у ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 100000,00 грн, франшиза - 0,00 грн.
02 вересня 2020 року ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" здійснила на користь позивача страхову виплату за заподіяну внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди шкоду в розмірі 100000,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №13414 від 02.09.2020. 
Також установлено, що у страховій справі ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" щодо вказаної вище ДТП, яка мала місце 17.05.2020, наявний аварійний сертифікат №92-D/71/5, складений 11 червня 2020 року аварійним комісаром ОСОБА_3 на замовлення страхової компанії, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля «Toyota Prius», д.р.н. НОМЕР_2 , - 233412,50 грн, ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу - 115836,50 грн. 
Статтею 1194 ЦК України урегульовано питання відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 
Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. 
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), пункт 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №752/16797/14-ц (провадження №14-80цс19)). 
Непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоди. За загальним правилом, належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є страховик у межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі. У разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди як співвідповідач має залучатися до участі у справі страхувальник. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону №1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (абзац 2 пункту 15 вказаної вище постанови). 
У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди (абзац 3 пункту 15 Постанови Пленуму №4 від 01.03.2013 року).
Статтею 30.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 1 липня 2004 року (який був чинним на час ДТП) встановлено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. 
Згідно статті 30.2 вказаного вище Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. 
Судом встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota Prius», д.р.н. НОМЕР_2 , становить 370792,00 грн (згідно наданої позивачем до страхової компанії копії рахунку ФОП ОСОБА_4 №019 від 03.07.2020), що перевищує ринкову вартість цього транспортного засобу до ДТП, яка складає 233412,50 грн (за висновком аварійного сертифіката №92-D/71/5 від 11 червня 2020 року). 
За таких обставин, відповідно до статті 30.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб «Toyota Prius», д.р.н. НОМЕР_2 , вважається фізично знищеним. 
Згідно пояснень представника Департаменту патрульної поліції у судовому засіданні апеляційного суду 11 березня 2026 року, службовий автомобіль «Toyota Prius», д.р.н. НОМЕР_2 , не відновлений позивачем та був безоплатно переданий зі сфери управління Національної поліції України з балансу Департаменту патрульної поліції до сфери управління Міністерства освіти і науки України на баланс Національного технічного університету "Дніпровська політехника"; на час розгляду справи судом апеляційної інстанції вказаний транспортний засіб вибув з володіння Департаменту патрульної поліції. Це також підтверджується письмовими поясненнями Департаменту патрульної поліції від 19.02.2026, копією акту приймання-передачі від 16.12.2025. 
Таким чином, у даному випадку підлягає відшкодуванню різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши вину відповідача у ДТП, яка мала місце 17.05.2020, цивільно-правова відповідальність якого у момент пригоди була застрахована у ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 100000,00 грн, франшизою - 0,00 грн; приймаючи до уваги, що ремонт транспортного засобу «Toyota Prius», д.р.н. НОМЕР_2 , є економічно необґрунтованим; встановивши сплату страховою компанією на користь позивача страхового відшкодування в сумі 100000,00 грн, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача (винуватця ДТП) різниці між вартістю транспортного засобу «Toyota Prius», д.р.н. НОМЕР_2 , до та після дорожньо-транспортної пригоди, з урахуванням виплачених коштів страховою компанією, що становить (233412,50 грн вартість транспортного засобу до ДТП – 115836,50 грн вартість транспортного засобу після ДТП – 100000,00 грн страхове відшкодування) 17576,00 грн. 
Вказаний вище розмір матеріальної шкоди визначений на підставі висновків аварійного сертифікату №92-D/71/5, який складений 11 червня 2020 року (протягом місяця після ДТП 17.05.2020) аварійним комісаром Стрілець В.Г. на замовлення страхової компанії, яка не заінтересована в результатах розгляду даної справи, адже виплатила (02.09.2020) повністю страхове відшкодування у межах максимального розміру ліміту відповідальності до подання позовної заяви у даній справі (01.11.2023). 
Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги наданий позивачем висновок експертного дослідження №ЕД-19/104-21/33512-АВ від 16.11.2021, виконаний судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС, з огляду на наступне. 
Згідно змісту висновку експерта №ЕД-19/104-21/33512-АВ від 16.11.2021, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota Prius», д.р.н. НОМЕР_2 , становить 247663,02 грн, що перевищує ринкову вартість цього транспортного засобу до ДТП, яка складає 246859,67 грн. 
Оскільки транспортний засіб відновлювати економічно недоцільно, матеріальний збиток визначається як різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. 
Однак, висновок експерта №ЕД-19/104-21/33512-АВ від 16.11.2021 не містить відомостей про вартість пошкодженого транспортного засобу «Toyota Prius», д.р.н. НОМЕР_2 , у стані після ДТП. 
А визначення у висновку експертного дослідження №ЕД-19/104-21/33512-АВ від 16.11.2021 вартості завданого позивачу матеріального збитку в розмірі повної ринкової вартості КТЗ до ДТП (246859,67 грн) не відповідає положенням статті 30.1 Закону від 01.07. 2004 року №1961-IV, адже пошкоджений службовий автомобіль має певну цінність, чого експертом не було враховано. 
Факт безоплатної передачі службового автомобіля «Toyota Prius», д.р.н. НОМЕР_2 на баланс Національного технічного університету "Дніпровська політехника" не спростовує викладених вище висновків та не має покладати надмірну матеріальну відповідальність на винуватця ДТП. 
На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, що також призвело до неправильного застосування норм матеріального права, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог. 
За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
При поданні позовної заяви позивачем сплачено 203,00 грн судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією №5246 від 29.05.2023 (а.с. 2). 
Відповідно до пункту 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", якщо факт недоплати судового збору з`ясовано судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд залежно від конкретних обставин справи може: зобов`язати позивача (заявника) доплатити належну суму судового збору і подати суду відповідні докази у встановлений ним строк та за необхідності оголосити перерву в її розгляді (стаття 191 ЦПК); у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням положень статті 88 ЦПК або ж залишити позов (заяву, скаргу) без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 207 ЦПК. 
У зв`язку з недоплатою позивачем судового збору при поданні позовної заяви, з Департаменту патрульної поліції в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1939,21 грн (ціна позову 146859,67 грн х 1,5% = 2202,90 грн - 203,00 грн сплачено - 60,69 грн задоволена частина). 
При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10 ст. ст. 141 ЦПК України). 
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги (3304,35 грн), пропорційно залишеним без задоволення позовним вимогам (3304,35 грн х 88,03% = 2908,82 грн), з відрахуванням сплаченого позивачем судового збору при поданні позовної заяви (203,00 грн) у розмірі 2705,82 грн (а.с. 90, 121). 
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України). 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, суд, –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково. 
Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2024 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
Позовні вимоги Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ 40108646) відшкодування майнової шкоди в сумі 17576 (сімнадцять тисяч п`ятсот сімдесят шість) грн 00 коп. 
У задоволенні позовних вимог в іншій частині – відмовити. 
Стягнути з Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ 40108646) на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2705 (дві тисячі сімсот п`ять) грн 82 коп. 
Стягнути з Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ 40108646) в дохід держави судовий збір у розмірі 1939 (одна тисяча дев`ятсот тридцять дев`ять) грн 21 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

Л.П. Никифоряк