Справа № 129/1962/24
Провадження № 2/144/9/26

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2026 р. с-ще Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області в складі: 
головуючої судді Магдяк Н. І.,
з участю секретаря судового засідання Дудник С.Р.,
представника позивача – адвоката Сечка С.В.,
відповідача – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення майнового відшкодування, - 
в с т а н о в и в :

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення майнового відшкодування.
В обгрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що 07.08.2021 на 202 км автодороги Київ-Одеса відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN PASSAT» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_1 та транспортного засобу «SCANIA R124 LA» державний номерний знак НОМЕР_2 з напівпричепом “GTI LAB 9000” державний реєстраційний номер НОМЕР_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинув пасажир автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 .
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.06.2023 року у справі №705/1557/22 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, застосовано примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного заходу із звичайним типом нагляду. Суд зазначив, що не підлягає покаранню особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними.
На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT» номерний знак НОМЕР_1 не була застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
До МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із смертю потерпілого, звернулася дружина загиблого ОСОБА_3 , батько загиблого ОСОБА_4 та мати загиблого ОСОБА_5 . МТСБУ у відповідності до приписів ст. ст. 27, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило виплату майнового відшкодування на користь: ОСОБА_3 в розмірі 108000 грн. (втрата годувальника), ОСОБА_3 в розмірі 44000 грн. (витрати на поховання), ОСОБА_4 в розмірі 54000 грн. (втрата годувальника), ОСОБА_5 в розмірі 54000 грн. (втрата годувальника). Загальний розмір сплаченого відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, складає 260000 грн.
Оскільки на момент завдання шкоди потерпілому, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то згідно приписів ст. 38.2 Закону у позивача після здійснення регламентної виплати потерпілим виникло право регресної вимоги до відповідача у розмірі 260000 грн., які МТСБУ на його користь просить стягнути з ОСОБА_1 , а також сплачений судовий збір в розмірі 3900 грн. 
Ухвалою судді від 22 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.
Відзив на позов не надходив. Відповідач ОСОБА_1 подав заяву, в якій він повідомив, що є інвалідом війни, учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням, а тому був звільнений від обов`язку укладати договір обов`язкової цивільної відповідальності транспортного засобу. 
Ухвалами суду від 16.09.2024, 03.10.2024 витребувано докази по справі.
Ухвалою суду від 17 грудня 2024 року провадження в справі зупинено.
07 липня 2025 року постановлено ухвалу про поновлення провадження у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення майнового відшкодування на стадії підготовчого судового засідання.
Ухвалою суду від 18.09.2025 підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду. 
Представник позивача в судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги, просить позов задовольнити. Пояснив, що на час подачі позову, позивачу не було відомо, що відповідач є інвалідом війни та має право на пільги.
Відповідач та його представник в ході судового розгляду проти позову заперечували, просили в його задоволенні відмовити, оскільки ОСОБА_1 є інвалідом війни, на момент вчинення ДТП був звільнений від обов`язку укладати договір обов`язкової цивільної відповідальності транспортного засобу. 26.03.2026 відповідач дав згоду на проведення судового засідання без його представника. 
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, його представника, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.06.2023 року у справі №705/1557/22 застосовано відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, примусовий захід медичного характеру, передбачений ст. 94 КК України, у вигляді госпіталізації до психіатричного заходу із звичайним типом нагляду. При постановленні ухвали враховано, що ОСОБА_1 вчинив суспільно-небезпечне діяння в стані осудності, однак до постановлення вироку захворів та потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним типом нагляду (а. с. 5-7).
В ході судового розгляду кримінального провадження було встановлено, що 07 серпня 2021 близько 5 год. 55 хв. водій ОСОБА_1 в порушення вимог п п. 31.4.5 а), б) 31.4.1 а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 зі змінами та доповненнями, керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT», р. н. НОМЕР_1 , експлуатація якого заборонена у зв`язку з тим, що шина заднього правого колеса має зношеність бігової доріжки до оголення корду, а також товщина передніх гальмових дисків та заднього лівого колеса автомобіля не відповідає вимогам підприємства-виробника, рухаючись на 202 км автодороги Київ-Одеса в напрямку м. Одеса та території Уманського району Черкаської області в світлу пору доби в порушення вимог пунктів 2.3 б), 13.1 Правил дорожнього руху України, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, не дотримувався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з задньою лівою частиною напівпричепа “GTI LAB 9000” р. н. НОМЕР_3 в складі вантажного автомобіля «SCANIA R124 LA», р. н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався в попутному з ним напрямку до м. Одеса на правій смузі руху. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир переднього сидіння автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», р. н. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №05—7-02/276 від 06.09.2021 отримав тілесні ушкодження, які відносяться при житті до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням його смерті.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 червня 2023 року, якою щодо ОСОБА_1 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, застосовано примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним типом нагляду, залишено без змін (а. с. 8-10). 
На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується перевіркою чинності полісу внутрішнього страхування – поліс на тз № JBF1306 (а. с. 11).
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 09 серпня 2021 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Умань, про що складено відповідний актовий запис №257 Теплицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) (а. с. 13).
07.09.2021 за №233 Теплицькою селищною радою Гайсинського району Вінницької області видана довідка ОСОБА_3 , 1992 р. н., про те, що в склад її сім`ї входять: дочка ОСОБА_7 , 2010 р. н., дочка ОСОБА_8 , 2011 р. н., свекор ОСОБА_4 , 1960 р. н., свекруха ОСОБА_5 , 1961 р. н., бабуся - ОСОБА_9 , 1931 р. н.
ОСОБА_2 та ОСОБА_10 перебували в шлюбі, який був зареєстрований 16.05.2010, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 , виданим виконкомом Залузької сільської ради Теплицького району Вінницької області (а. с. 15). В шлюбі є двоє дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про що свідчать їх свідоцтва про народження ( а. с. 16, 17). 
В свідоцтві про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ( а. с. 18). 
18.10.2021 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися до МТСБУ з заявами, в яких відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просили здійснити відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 07.08.2021 року на 202 км автодороги Київ-Одеса за участю а/м «VOLKSWAGEN PASSAT», р. н. НОМЕР_1 , в результаті якої загинув пасажир ОСОБА_2 (а. с. 19-21).
Позивачу МТСБ України ОСОБА_3 надала договір – замовлення на поховання №35 від 09.08.2021, товарні чеки та квитанції від 09.08.2021, які підтверджують витрати на поховання, та договір замовлення про виконання робіт №15/01, накладну від 15.01.2022, які підтверджують витрати на встановлення пам`ятника ( а. с. 22-26). 
МТСБУ у відповідності до приписів ст. ст. 27, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило виплату майнового відшкодування на користь: ОСОБА_3 в розмірі 108000 грн. (втрата годувальника), ОСОБА_3 в розмірі 44000 грн. (витрати на поховання), ОСОБА_4 в розмірі 54000 грн. (втрата годувальника), ОСОБА_5 в розмірі 54000 грн. (втрата годувальника), що підтверджується наступними документами: наказами «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_2 від 17.12.2021 (номер справи 80799), довідками МТСБУ за №1, 2, 3, 4 від 06.12.2021, платіжними інструкціями: №1108325 від 17.12.2021 на суму 108000 грн., №817720 від 09.03.2022 р. на суму 44000 грн., №1108326 від 17.12.2021 на суму 54000,00 грн., №108327 від 17.12.2021 на суму 54000,00 грн. (а. с. 27-33). 
Загальний розмір сплаченого відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, складає 260000 грн.
Згідно посвідчення серіє НОМЕР_6 , виданого 16.01.2019 року УПСЗН Теплицької РДА, ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни (а. с. 56). 
Так, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються главою 82 Цивільного кодексу України щодо відшкодування шкоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим суб`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену безпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено право особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений.
З 01 січня 2025 року набрав чинності Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 3720-ІХ.
Згідно п. 6 ч. 6 прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №3720-IX, дія положень цього Закону поширюється виключно на страхові випадки, які настали за договорами страхування, що набрали чинності після введення в дію цього Закону. Жодне положення цього Закону не може збільшувати будь-які зобов`язання за будь-якими випадками, що мають ознаки страхових випадків за договорами страхування цивільно-правової відповідальності, укладеними відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., № 1, ст. 1 із наступними змінами).
Згідно із ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-ІV (із змінами і доповненнями) страховик має право у випадках, передбачених Законом, звернутись з регресною вимогою до особи, яка допустила порушення Закону, що надають право регресу для страховика.
Згідно з п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), Моторно (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до ст. 1191 ЦК України та ст. 38.2 Закону, Моторно (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), після сплати страхового відшкодування, має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років);
чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно.
Згідно п. 27.1 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо- транспортної пригоди.
П. 27.2. ст. 27 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами.
П. 27.3. ст. 27 Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
П.27.4. ст. 27 Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
З матеріалів справи вбачається, що позивач, звертаючись до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди в поряду регресу посилається, окрім іншого, на ст. 38 Закону (в редакції, яка була чинна на момент події), згідно з положеннями якої МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП та не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону.
Згідно ст. 13.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 1 липня 2004 року № 1961-IV (в редакції чинній на час виникнення відносин), з урахуванням офіційного тлумачення положень пункту 13.1 статті 13 див. в Рішенні Конституційного Суду № 7- рп/2014 від 23.12.2014) учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.
У пункті 2.2. зазначеного Рішення Конституційного Суду вказується, що у встановлених Законом №1961 випадках, Моторне транспортне бюро України виступає гарантом відшкодування шкоди потерпілим від дорожньо-транспортних пригод за рахунок коштів відповідних фондів.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачу 16 січня 2019 року видане посвідчення серії НОМЕР_6 . Пред`явник цього посвідчення є інвалідом ІІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – інвалідів війни.
На час ДТП відповідач керував транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN PASSAT» номерний знак НОМЕР_1 , на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника вказаного автомобіля не була застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Статтею 81 ЦПК України встановлено обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, закон покладає обов`язок доказування на сторони у справі.
Згідно ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна -встановити дійсні обставини справи.
Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на зазначені обставини, що були встановлені судом та підтверджуються матеріалами справи, суд дійшов до висновку, що у позивач не набув права відшкодування шкоди в порядку регресу, а, отже, позовні вимоги Моторно (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про стягнення майнового відшкодування в порядку регресу не підлягають задоволенню.
Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК, враховуючи, що суд відмовляє в задоволенні позову, судові витрати слід залишити за позивачем. 
Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві, суд в тому числі керується практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29).
На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В :
У задоволенні позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення майнового відшкодування- відмовити.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Моторне (транспортне) бюро України, місцезнаходження: вул. Русанівський бульвар, буд. 8, код ЄДРПОУ: 21647131. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 . 

Повне судове рішення буде складено та підписано 02.04.2026. 

Суддя Н.І. Магдяк