Справа №591/12635/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сибільов О. В.	
Номер провадження 33/816/916/26 	Суддя-доповідач Шинкаренко А. І. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Шинкаренко А. І. ,з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , захисника – адвоката Архипенка О.І., розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Архипенка О.І. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 07 січня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 173 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп 
у с т а н о в и л а:
Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 07 січня 2026 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 29 жовтня 2025 року о 22 год 34 хв по вул. Шишкарівська, 110 у м. Суми керував автомобілем «BMW X5», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, ОСОБА_1 категорично відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Окрім цього, 29 жовтня 2025 року о 22 год. 34 хв. по вул. Шишкарівська, 110 в м. Суми висловлювався нецензурною лайкою в бік працівників поліції, погрожував фізичною розправою, справляв природні потреби, на зауваження не реагував, поводив себе неадекватно знаходячись у громадському місці, чим порушив громадський порядок та спокій громадян, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Архипенко О.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Зарічного районного суду м.Суми від 07 січня 2026 року та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 173 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ст. 173 КУпАП у виді громадських або виправних робіт, чи адміністративного арешту строком до 03 діб.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень визнав, висловив щире каяття та продемонстрував усвідомлення протиправного характеру власної поведінки, а також її негативного впливу на громадський порядок і спокій громадян.
Поведінка ОСОБА_1 після розгляду судом складених відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення, свідчить про сформоване критичне ставлення до власних дій, готовність нести відповідальність за скоєне та зробити відповідні висновки з метою недопущення аналогічних порушень в майбутньому.
Останній сприяв повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи, надав вичерпні пояснення та не заперечував фактичних даних, викладені в протоколах про адміністративні правопорушення.
Така процесуальна поведінка ОСОБА_1 свідчить про наявність пом`якшуючих обставин, які відповідно до вимог КУпАП підлягають обов`язковому врахуванню судом під час індивідуалізації адміністративного стягнення.
Під час судового розгляду ОСОБА_1 звертав увагу суду на те, що відповідно до ієрархії адміністративних стягнень, визначеної в ст. 24 КУпАП, саме громадські роботи, виправні роботи та адміністративний арешт є більш суворими заходами впливу, на відміну від штрафу чи позбавлення спеціального права.
Відповідно до ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються один і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Таким чином, з урахуванням характеру та ієрархії санкцій, передбачених ст. 173 КУпАП, саме це правопорушення слід вважати більш серйозним у розумінні ст. 36 КУпАП, оскільки воно передбачає застосування більш суворі види адміністративних стягнень, таких як громадські роботи, виправні роботи, адміністративний арешт, ніж штраф передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Захисник та особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні. 
Заслухавши захисника - адвоката Архипенка О.І., особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає таке.
Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності зі законом.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначених вимог дотримався у повному обсязі та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.130, ст. 173 КУпАП, з урахуванням:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 497870 від 29 жовтня 2025 року, складений за фактом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яким підтверджено відмова ОСОБА_1 проходити медичний огляд в найближчому закладі охорони здоров`я – КМП СОР «ОКМЦ СНЗ»;
- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився проходити освідування на місці зупинки транспортного засобу;
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 137376 від 30 жовтня 2025 року, складеного за фактом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП;
- протоколу про адміністративне затримання за ст. 200 КУпАП серії АП318 № 001866 від 29 жовтня 2025 року; 
- відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції та відеореєстратора службового автомобіля, на яких зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, виявлення ознак алкогольного сп`яніння, відмова останнього від проходження огляду на стан сп`яніння та вчинення дрібного хуліганства.
Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів у апеляційного суду підстави відсутні.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).
Із долучених до протоколів про адміністративні правопорушення, відеозаписів із нагрудної камери працівників поліції та відеореєстратора зі службового автомобіля убачається, що 29 жовтня 2025 року о 22 год 34 хв по вул. Шишкарівська, 110 в м. Суми працівниками поліції із застосуванням проблискових маячків було зупинено автомобіль «BMW X 5», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .
Під час перевірки особи водія, працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови.
У відповідності до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу або ж проїхати до найближчого медичного закладу.
Проте, ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Враховуючи викладене, працівниками поліції було правильно розцінена поведінка ОСОБА_1 , як не бажання проходити відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останнього було повідомлено про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.
Окрім цього, під час складання одним із інспектором поліції протоколу відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, останній намагався покинути місце зупинки транспортного засобу.
На вимогу працівників поліції залишатися на місці, ОСОБА_1 розпочав висловлювався нецензурно лайкою, погрожував фізичною розправою, на зауваження не реагував, поводив себе агресивно, намагався нанести працівникам поліції тілесні ушкодження.
На підставі чого, відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.
За таких обставин, апеляційний суд визнає долучені відеозаписи достатніми для того, щоб разом з іншими письмовими доказами, зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 173 КУпАП, а саме, відмова особи, яка керує транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та дрібне хуліганство.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника щодо неправильного застосування судом першої інстанції положень ст. 36 КУпАП та необхідності накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції ст. 173 КУпАП, колегія суддів Сумського апеляційного суду приходить до висновку про їх необґрунтованість з огляду на таке.
Як убачається з матеріалів справи, 07 листопада 2025 року до Зарічного районного суду м. Суми надійшли протоколи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 173 КУпАП, які постановою Зарічного районного суду м. Суми від 07 січня 2026 року були об`єднані в одне провадження.
Судом першої інстанції ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні зазначених правопорушень та на підставі ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення в межах санкції за більш серйозне правопорушення — ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Відповідно до ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Разом із тим законодавець не визначає вказаного поняття через формальний критерій виду стягнення. Тому при вирішенні питання, яке саме правопорушення є більш серйозним, суд має виходити не лише із формального співставлення санкцій, а й із характеру правопорушення, ступеня його суспільної небезпечності, об`єкта посягання та наслідків.
Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи у дусі додержання законів і запобігання вчиненню нових правопорушень.
Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу з обов`язковим позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Натомість санкція ст. 173 КУпАП містить альтернативні види стягнення — штраф у значно меншому розмірі, громадські або виправні роботи чи адміністративний арешт.
Формальне співставлення лише видів стягнення (зокрема наявності адміністративного арешту у санкції ст. 173 КУпАП) не може бути визначальним, оскільки застосування конкретного виду стягнення здійснюється з урахуванням індивідуальних обставин справи та особи правопорушника.
Апеляційний суд враховує, що об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Керування транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння та відмова від проходження огляду створює підвищену небезпеку для життя і здоров`я невизначеного кола осіб, оскільки транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки.
Посилення законодавцем відповідальності за такі діяння (зокрема Законом України № 1231-IX від 16 лютого 2021 року) свідчить про підвищену оцінку їх суспільної небезпечності.
Натомість правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, хоча й посягає на громадський порядок, однак за конкретних обставин цієї справи не мало такого ступеня суспільної небезпечності, як діяння, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З урахуванням характеру вчинених правопорушень, обставин їх вчинення, ступеня суспільної небезпечності, а також необхідності дотримання принципу індивідуалізації адміністративної відповідальності, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про застосування стягнення саме в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП як більш серйозного правопорушення у розумінні ст. 36 КУпАП.
Враховуючи викладене, підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування або зміни судового рішення та застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту, відсутні.
Отже, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому на підставі пункту 1 частини 7 статті 294 КУпАП вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника, без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП,
п о с т а н о в и л а:
Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 07 січня 2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст. 173 КУпАП і на підставі ст. 36 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Архипенка О.І. на цю постанову - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Шинкаренко А. І.