СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Шевченка, 41а, селище Семенівка, Кременчуцький район, Полтавська область, 38200
тел. (05341) 9 17 39,e-mail: inbox@sm.pl.court.gov.ua, web: https://sm.pl.court.gov.ua
ідентифікаційний код 02886143 

Справа №547/753/25
Провадження №2/547/50/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2026 року с-ще Семенівка 
Семенівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді Самойленко Л.М.,
за участі секретаря судового засідання Вареник К.А.,
учасники судового провадження:
представник відповідача адвокат Коба М.Г. (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі судових засідань Семенівського районного суду Полтавської області № 1 цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Ткаченко Анни Володимирівни до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,
УСТАНОВИВ:
У липні 2025 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позову зазначила, що з 30.06.2017 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В шлюбі у сторін народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 15.09.2023 рішенням Семенівського районного суду Полтавської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розірвано; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 24.05.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Щомісячна сума аліментів, яка стягується з відповідача - 3249,25 грн. Зазначила, що з моменту розірвання шлюбу з відповідачем і по день подання позову до суду спільна донька сторін проживає разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 (колишнє с. Яківці). З моменту розлучення з ОСОБА_2 він з донькою жодного разу не зустрічався та не спілкувався, навчанням, розвитком та здоров`ям доньки не цікавився, школу та гуртки жодного разу не відвідував, з вихователями та вчителями школи з приводу доньки не спілкувався і не знайомий. Після розлучення відповідач відмовився добровільно приймати участь у забезпеченні фінансування та утриманні дитини, рекомендував будь-які фінансові питання щодо дитини вирішувати через суд.
Донька сторін ОСОБА_3 навчалась у КЗ «Полтавська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 24 Полтавської міської ради Полтавської області». 02 червня 2025 року у ОСОБА_4 відбувся випускний, на який позивачка витратила значну суму коштів, а саме на її образ, оплату за місце, де буде відбуватися святкування та інші організаційні заходи. Окрім цього, позивачка витратила значну суму коштів на оплату репетиторів для підготовки до НМТ та інші щоденні та щомісячні витрати, які в середньому складають 21280,00 грн, що підтверджується випискою з її особистої картки В АТ КБ «ПриватБанк». Також, позивачка має витрати, які зобов`язана також нести кожного місяця, однак вони на жаль не є документально підтверджені. Окрім того, в кінці квітня 2024 року позивачка разом з ОСОБА_4 їздила до Карпат на 3 для відпочинку та оздоровлення, вартість поїздки в середньому обійшлася їй 15 000,00 грн на двох. У вільний час після занять у школі та на вихідних ОСОБА_4 відвідує кінотеатри та театри для свого розвитку та полюбляє читати книги. Також регулярно для ОСОБА_4 необхідно купувати різноманітні засоби гігієни та декоративну косметику, оскільки ОСОБА_4 піклується про свій зовнішній вигляд та хоче виглядати охайною та доглянутою. Взимку та восени ОСОБА_4 потребує оновлення верхнього одягу та взуття, що також потребує значних витрат. Окрім того, спільна донька сторін відвідує приватні уроки по класу скрипки двічі на тиждень. Вартість одного уроку коштує 200,00 грн. 
Донька сторін ОСОБА_3 має проблеми зі здоров`ям, потребує лікування та придбання необхідних засобів. Аліменти в розмірі 3249,25 грн щомісячно навіть частково не можуть забезпечити лікування доньки, а тим більше витрачання коштів на інші потреби. Відповідач взагалі не переймається такими проблемами і не намагається хоч якимось чином надати відповідну допомогу. В той же час, відповідач протягом останніх 8 років є офіційно працевлаштованим у Республіці Польща, оформив карту «Побуту» (яку оформляють лише у випадку коли людина працевлаштована або має власний бізнес), його роботодавець повністю оформив йому страхування, надав житло (гуртожиток з низькою ціною оплати) і він має повний соціальний пакет. Ба більше, відповідач перед своїми друзями хизувався, що крім офіційного працевлаштування має й додатковий заробіток, займається перегоном та перепродажем автомобілів. Мінімальна заробітна плата в Польщі встановлена на рівні 4242 злотих і 4300 злотих. За віком ОСОБА_2 є працездатною особою. Будь-якою інформацією щодо його скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я позивачка не володіє. Позивачка ОСОБА_1 через мобільний застосунок Viber та Messenger постійно надсилала ОСОБА_2 докази понесених нею витрат, а саме фото купленого товару та відповідні чеки, просила його повернути половину вартості придбаного товару. Отримавши дані повідомлення, відповідач жодним чином на них не реагував та відповідно не відшкодовував половину вартості речей. Зараз відповідач ОСОБА_2 змінив свій мобільний номер телефону та видалив Viber, тому вона взагалі не має з ним зв`язку.
На даний час аліментів, які стягуються з відповідача на доньку - ОСОБА_3 не вистачає навіть на найнеобхідніше для задоволення її щоденних потреб, рівень яких значно збільшився. Разом з тим, відповідач жодної допомоги, крім аліментів для дитини не надає, життям доньки не цікавиться, участі у її житті не приймає. Відповідач усвідомлено переклав більшу частину матеріального утримання дитини на позивачку, усунувшись від свого обов`язку забезпечувати належні, гармонійні та комфортні умови проживання для своєї дитини, за яку він несе відповідальність до досягнення повноліття. З того часу, коли сторони почали проживати окремо, заінтересованість відповідача в подальшій долі доньки практично припинилася. Відповідач доньку не провідує, рідко телефонує, не вітає з жодними святами, не цікавиться життям дитини. Відповідач не намагається змінити ситуацію та усвідомлено нехтує своєю дитиною. Така поведінка відповідача є безвідповідальною, так як на батьків покладається забезпечення основних життєвих потреб неповнолітніх дітей, які повністю залежать від батьків та не можуть забезпечувати себе самостійно. Приведені вище твердження наглядно доводять усвідомлене рішення відповідача нехтувати батьківськими обов`язками стосовно доньки. Він не шукає шляхи вирішення ситуації, можливості утримувати дитину, не виявляє бажання приймати участь у її вихованні. 3 наведеного очевидно, що більшість сфер життя неповнолітньої ОСОБА_3 забезпечуються виключно позивачкою - ОСОБА_1 , яка несе значні витрати на харчування, одяг, взуття, вітаміни, ліки, засоби для навчання та додаткові заняття. У відповідача відсутні будь-які перешкоди стосовно спілкування з донькою, надання їй матеріального утримання. 
У зв`язку з чим, 04.11.2024 позивачка звернулась до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, згідно якого просила змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 15.09.2023 року та стягувати аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі 10 000,00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 02.06.2025 рішенням Семенівського районного суду Полтавської області позов було задоволено частково, змінено спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , із 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів на тверду грошову суму 5000,00 грн, відмовивши у визначенні аліментів у більшій сумі 10000,00 грн. Щодо витрат на лікування, діагностування, оздоровлення дочки сторін та відвідування нею занять з гри на скрипці суд першої інстанції зазначив, що вони є додатковими витратами на дитину, які можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналогічний висновок судом було зроблено і щодо витрат на лікування ОСОБА_3 . Зазначила, що за період з 10.09.2023 по 25.06.2025 в якості додаткових витрат на утримання ОСОБА_3 позивачкою було витрачено 152170,66 грн. З урахуванням принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання дитини, відповідач повинен сплатити половину витрачених нею коштів на купівлю зазначених вище речей та оплату послуг. Таким чином, вважає, що сума, яка підлягає стягненню з відповідача, становить: 152170,66 грн / 2 = 76085,33 грн.
18.07.2025 до суду надійшла вищевказана справа. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2025 головуючим суддею визначено Харченка В.Ф.
Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 22.07.2025 відведено суддю Семенівського районного суду Полтавської області Харченка В.Ф. – головуючого у цивільній справі за вищевказаною позовною заявою, задоволивши його відповідну заяву про самовідвід.
Протоколом щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2025 головуючого суддю не визначено – не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2025 головуючим суддею визначено Самойленко Л.М.
Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 30.07.2025 позовну заяву залишено без руху та повідомлено позивача та її представника про необхідність виправити зазначені недоліки протягом 5 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
04.08.2025 через систему «Електронний суд» представником позивачки – адвокатом Ткаченко А.В. надіслана заява про усунення недоліків позовної заяви із зазначенням про направлення на адресу суду поштою позовної заяви з усуненими недоліками, яка надійшла до суду 07.08.2025.
Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 08.08.2025 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачці 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву. Судове засідання призначено на 16.09.2025. В подальшому судові засідання з об`єктивних причин неодноразово відкладалися. 
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином. 
Представник позивачки - адвокат Ткаченко А.В. у судове засідання не з`явивлася, повідомлена належним чином, клопотанням від 09.03.2026 просила здійснити розгляд справаи без її участі та участі позивачки, а позовні вимоги задовольнити (т. 2 а.с. 102-105).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. 
Представник відповідача - адвокат Коба М.Г. просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що позивачкою належними доказами не доведені понесені нею додаткові витрати на утримання доньки.
Клопотанням від 04.12.2025 просив визнати докази, долучені позивачкою неналежними, такими що не підтверджують додаткові витрати на дитинну.
Також вважає, що позивачкою не доведено належними доказами витрати на лікування дитини. Вказує, що такі обставини повинни доводитися виписками з медичної карти амбулаторного хворого, картами хворого, листками обліку. 
Запереченням від 07.12.2025 представник позивачки адвокат Ткаченко А.В. просила відмовити у задоволенні клопотання адвоката Коби М.Г. про визнання доказів неналежними від 04.12.2025.
Вважає, що подане адвокатом Кобою М.Г. клопотання про визнання доказів неналежними не підлягає задоволенню з огляду на те, що ОСОБА_1 було зібрано той обсяг доказів, які вона реально змогла зібрати та які дійсно підтверджують понесені нею витрати на утримання спільної доньки сторін - ОСОБА_3 . 
Відповідно до письмових пояснень від 18.12.2025 представник позивача - адвокат Ткаченко А.В. надала детальний перелік витрат, понесених позивачкою та утримання доньки, вказала, що позивачка хоче стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 76 085,33 , до яких входять:
1) витрати на лікування у сумі 47 462 (сорок сім тисяч чотириста шістдесят дві) гривні 51 коп;
2) витрати на одяг, особисті речі для простору у сумі 46 726 (сорок шість тисяч сімсот двадцять шість) гривень 46 коп, що пі
3) витрати на розвиток та дозвілля та технічні засоби доньки у сумі 21 534 (двадцять одна тисяча п`ятсот тридцять чотири) гривні 60 коп.
4) витрати на підготовку до НМТ (Національного мультипредметного тесту), канцтовари, витрати на школу у сумі 5 905 (п`ять тисяч дев`ятсот п`ять) гривень 63 коп.
5) витрати на випускний вечір доньки у сумі 1214 (одна тисячі двісті чотирнадцять) гривень 75 коп.
Зазначила, що позивачем надано вичерпний перелік фіскальних чеків, квитанцій та платіжних інструкцій, що систематизовані за категоріями:
- лікування та оздоровлення (53 108,09 грн): витрати на придбання медичної техніки (тонометр, термометр), складну оптику (корегуючі лінзи, окуляри, робота майстра), медикаменти та вітамінні комплекси. Ці витрати обумовлені особливими потребами дитини у корекції зору та підтриманні стану здоров`я.
- розвиток та навчання (27 440,23 грн): включають підготовку до НМТ (посібники, буклети), витрати на заняття музикою (скрипка), матеріали для художнього розвитку та технічні засоби (навушники, жорсткий диск), книги, необхідні для сучасного освітнього процесу.
- особисті потреби та соціалізація (47 406,46 грн): витрати на сезонний одяг, взуття, шкільне приладдя та організацію побуту дитини, а заперечення ж представника відповідача щодо "недопустимості" доказів є суб`єктивними та такими, що не ґрунтуються на законі.
Поясненнями від 05.01.2026 представник відповідача - адвокат Коба М.Г. просив у задоволенні позовних вимог про стягнення з батька дитини ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі, зазначивши, що наведені позивачкою копії чеків про витрати не є обґрунтованими, не пов`язані з особливими обставинами, хворобою доньки, суду не надано суду жодного медичного рецепту лікарів, медичних висновки лікарень про рекомендації саме такого способу лікування та придбання саме таких ліків. Позивачкою не доведено "особливі обставини" - чому саме ці витрати є незвичними та вимагають додаткових коштів, відмінних від стандартних аліментів. Суду не надано доказів, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати ці суми, або позивачка сама не може їх покрити. Суд має врахувати переплату батька дитини відповідача по справі ОСОБА_2 аліментів за минулий період і до моменту звернення позивачки до суду, для чого надали довідку державної виконавчої служби, з якої вбачається переплата аліментів більше ніж за рік, а саме така переплата становить: За березень місяць 2024 року – 658,04 грн, за квітень місяць 2024 року – 26,88 грн, за травень місяць 2024 року – 37,63 грн, за червень місяць 2024 року – 48,38 грн, за липень місяць 2024 року – 59,13 грн, за серпень місяць 2024 року – 59,88 грн, за вересень місяць 2024 року – 70,63 грн, за жовтень місяць 2024 року – 81,38 грн, за листопад місяць 2024 року – 92,13 грн, за грудень місяць 2024 року – 102,88 грн, за січень місяць 2025 року – 113,63грн, за лютий місяць 2025 року – 124,38 грн,за березень місяць 2025 року – 135,13 грн, за квітень місяць 2025 року – 145,88 грн, за травень місяць 2025 року – 156,63 грн, за червень місяць 2025 року – 167,38 грн (т. 2 а.с. 42-43). Ці обставини і факти щомісячних переплат аліментів, підтверджується довідкою Державної виконавчої служби від 08.07.2025 за № 24-10\3113895.Послався на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19 (т. 2 а.с.27-41).
В письмових поясненнях від 12.01.2026 представник позивачки – адвокат Ткаченко А.В. зазначила, що переплата по аліментах у ОСОБА_2 становить 167,38 грн. Вважає посилання представника відповідача на наявність переплати у розмірі 167,38 грн як на підставу для відмови у стягненні додаткових витрат на лікування дитини, не лише безпідставним, а й таким, що межує з абсурдом. Наголосила на тому, що згідно з нормами чинного законодавства, а саме ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Витрати на лікування дитини є саме такими особливими обставинами. Сплата аліментів — це щомісячне забезпечення базових потреб дитини (харчування, одяг), тоді як витрати на лікування мають цільовий характер і виникають понад встановлену суму аліментів. Таким чином, наявність формальної «переплати» у розмірі 167,38 грн не може бути підставою для звільнення відповідача від його обов`язку брати участь у реальних витратах на відновлення здоров`я власної дитини. Судова практика, на яку посилається адвокат, стосується випадків, де переплата є суттєвою та співмірною з позовними вимогами. У даному випадку, маніпуляція цією мізерною сумою є спробою відповідача ухилитися від виконання свого прямого батьківського обов`язку, що суперечить інтересам дитини, які мають пріоритетне значення у даній категорії справ.
З огляду на викладене, вважає, що право на стягнення додаткових витрат на лікування є законним та обґрунтованим, а доводи представника відповідача нікчемними.
Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. 
Судом встановлено, що з 30.06.2017 позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . 
В шлюбі у сторін народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_1 виданого Чутівською сільською радою Оржицького району Полтавської області 19.10.2007, актовий запис 10 (а.с. 13).
15.09.2023 рішенням Семенівського районного суду Полтавської області шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано; стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 24.05.2023 і до досягнення дитиною повноліття. 
02.06.2025 рішенням Семенівського районного суду Полтавської області позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини було задоволено частково: змінено спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 із 1/4 заробітку (доходу) платника аліментівна тверду грошову суму в розмірі на 5000,00 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття, відмовивши у визначенні аліментів у більшій сумі 10000,00 грн (а.с 23-28).
Разом з тим, позивачка зазначає, що на утримання та розвиток доньки витрачає набагато більше коштів, тому звернулась до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання доньки в розмірі 76085,33 грн, що включає витрати, понесені на лікування доньки, її розвиток, дозвілля, придбання одягу, підготовку до національного мультипредметного тесту, придбання канцтоварів, на випускний вечір.
Позивачка вказала, що за період з 10.09.2023 по 25.06.2025 в якості додаткових витрат на утримання ОСОБА_3 нею було витрачено 152170,66 грн. З урахуванням принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання дитини, відповідач повинен сплатити половину витрачених нею коштів на купівлю зазначених вище речей та оплату послуг. Таким чином, вважає, що сума, яка підлягає стягненню з відповідача, становить: 152170,66 грн / 2 = 76085,33 грн (а.с. 34-132, 220-224).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно п.18 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо.
Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України).
Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.
Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Отже, проаналізувавши витрати, понесені позивачкою на утримання доньки сторін, суд дійшов наступних висновків.
Так, згідно долучених доказів – виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого вбачається, що з травня 2023 року дитина хворіла на ринофарингіт, хронічний тонзиліт, 26.09.2023 та 21.12.2023 зверталась на консультацію до лікаря – ендокринолога, встановлено діагноз сімейна конституційна низькорослість, гіпоплазія щитовидної залози; 21.12.2023 оглянута кардіоревматологом, діагноз – функціональний систолітичний шум; 21.12.2023 оглянута лікарем та встановлено діагноз лівобічний грудо-поперековий сколіоз 1ст.; неодноразово зверталась на огляд до офтальмолога та з 13.082024 по 22.08.2024 перебувала на стаціонарному лікуванні з приводу міопії середнього ступеня правого ока, високого ступеня лівого ока. Було проведене відповне лікування, рекомендовано режим зорових навантажень, окуляри для постійного коригування, повторний курс через 4 місяці, очні краплі Слезавіт. 
Отже, встановлено, що донька сторін має серйозні проблеми із зором, проходить відповідні лікування в офтальмолога та потребує придбання необхідних ліків та окулярів, лінз та розчинів до них, очних крапель. 
Позивачкою на придбання таких засобів витрачено 23264,00 грн (488,00+3281,00+15725,00+488,00+917,00+488,00+602,00+488,00+538,00+249,00) = (23264,00 грн).
Суд вважає такі витрати викликані особливими обставинами (медичними проблемами) та відносяться до даткових витрат на дитину.
Щодо витрат на придбання інших медичних засобів та ліків, зокрема, тонометра, тест смужок citolab, препаратів для  лікування звичайних та сезонних захворювань: фервекс, доктор Мом, нокспрей, нурофен, вітаміни, анальгин, меновазин, урохолум, сироп подорожника, гірчичники, льодяники декатилен, спреї для горла, фіточай, краплі в ніс, грипаут, валідол, парацетамол, термометр та інші препарати, призначення лікарів чи рецепти щодо яких у матеріалах справи відсутні, суд вважає такими, що не пов`язані з додатковими витратами на дитину. Враховуючи вказане, витрати на придбання цих ліків розподілу між батьками не підлягають.
Враховуючи, що позивачкою не долучено призначень лікаря щодо носіння донькою ортопедичного корсету, витрати на придбання такого корсету не підлягають відшкодування як додаткові витрати на дитину.
Щодо витрат на розвиток, дозвілля та технічні засоби доньки, зокрема, на придбання літнього надувного басейну та аксесуарів до нього, святкових гірлянд, кульок, набору алмазної мозаїки, художніх книжок, картону, акрилових фарб, гуашевих фарб, містка скрипки, канцелярських товарів, жорсткого диску та мобільного телефону, навушників - такі витрати є звичайними побутовими витратами і не можуть бути відшкодовані як додаткові витрати, пов`язані з особливими обставинами (аналогічна позиція викладена у низці рішень Верховного Суду, зокрема, у справі №484/2230/17).
Витрати, пов`язані з випускним вечором, також не є додатковими витратими в розумінні ст.185 СК України та не підлягають відшкодуванню.
Також суд не може визнати додатковими витратами на на дитину, витрати, здійснені позивачкою на поїздку з донькою на 3 дні в Закарпатття. Така поїздка не є оздоровчою в розумінні санаторно-курортного лікування, є лише організацією дозвілля, витрати на яке не підлягають відшкодуванню як додаткові витрати на дитину, передбачені ст.185 СК Украни.
Витрати на особисті речі та одяг також не можуть бути визначені як додаткові витрати, такі витрати є базовими потребами і охоплюються розміром аліментів, що стягуються з одного з батьків на утримання дитини.
Витрати на підготовку до Національного мультипредметного тесту, канцтовари та витрати на школу не мають характеру додаткових у розумінні ст.185 СК України. 
Зокрема, у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/20 колегією суддів зауважено, що установивши, що витрати, які позивач віднесла до витрат, пов`язаних з поглибленим навчанням та інтелектуальним розвитком дитини, були понесені на проходження дитиною додаткових курсів з професійної орієнтації, підготовки до зовнішнього незалежного оцінювання, навчання дитини в школі, на купівлю обладнання та витратних матеріалів на підготовчих курсах вищого навчального закладу, апеляційних суд обґрунтовано виходив з того, що такі додаткові витрати не були викликані особливими обставинами, особливою схильністю дитини до навчання.
У постанові Верховного Суду від 17 січня 2019 року у справі № 720/1119/17, залишаючи без змін судові рішення про відмову у стягненні додаткових витрат на дитину, Верховний Суд зазначив, що вартість поїздки та відпочинку на морі, придбаних медикаментів першої необхідності і харчування не є особливими обставинами, які потребують додаткових витрат з боку іншого з батьків.
Щодо витрат на приватні уроки з навчання доньки гри на скрипці суд звертаю увагу, що додатковими витратами є витрати, пов`язані з особливими здібностями дитини. Доказів, що донька сторін має особливі здібності та певні досягнення у грі на скрипці і потребує їх подальшого розвитку суду не надано. Відвідування приватних уроків відноситься до загального розвитку доньки, і є не обов`язковим. Отже, понесені витрати позивачкою на приватні уроки гри на скрипці не підлягають розподілу між батьками.
Отже, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що лише частина витрат, понесених позивачкою на потреби доньки сторін, мають характер додаткових у розумінні статті 185 СК України і підлягають стягненню з відповідача.
Судом встановлено, що у позивача, з якою проживає дитина, наявні особливі обставини у додаткових витратах, зумовлених проблемами із здоров`ям, а саме із зором (а.с.17).
Так, на лікування проблем із зором, придбання окулярів, лінз, розчинів для лінз, крапель для очей позивачкою понесені витрати в розмірі 23264,00 грн.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 11632,00 грн (23264,00 грн/2), у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню частково.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI.
Згідно положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», беручи до уваги те, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог ( 15,3%) в розмірі 185,31 грн.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд 
ВИРІШИВ:
Позов представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Ткаченко Анни Володимирівни до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 11632,00 грн (одинадцять тисяч шістсот тридцять дві гривні 00 коп).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 185,31 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня складання повного тексту рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивачка – ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: Полтавська обл., Кременчуцький р-н, с. Наріжжя; фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач – ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).
Повний текст рішення складено 20.03.2026.

Суддя Л.М.Самойленко