Справа № 146/9/26
Провадження № 22-ц/801/925/2026
Категорія: 101
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пилипчук О. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року	Справа № 146/9/26	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),
суддів: Оніщука В.В., Рибчинського В.П.,
За участі секретаря судового засідання: Закерничної А.О.
заявник: ОСОБА_1 
заінтересована особа : Головне Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Томашпільського районного суду Вінницької області від 19.02.2026 року у справі за заявою ОСОБА_1 за участі заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою за участі заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про встановлення факту, що має юридичне значення. Вказала, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 024350004274 від 18.11.2025 року їй було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та ненастанням пенсійного віку. Згідно з цим рішенням до страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі з 28.07.1988 по 07.04.1997 на підставі довідки № 198/07-01 від 09.09.2024, оскільки по батькові «Мих» не відповідає по батькові « ОСОБА_2 » згідно з її паспортними даними. Вказана невідповідність у документах є перешкодою у реалізації нею права на призначення пенсії. На даний час неможливо виправити вказані недоліки у зв`язку з ліквідацією КСП «Жовтень» у 2007 році, в якому заявниця працювала і яке здійснювало облік трудового стажу, у зв`язку з чим підтвердити факт належності архівної довідки № 198/07-01 від 09.09.2024 можливо тільки у судовому порядку. Просила суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документа - архівної довідки Барвінківського виконавчого комітету міської ради Ізюмського району Харківської області №198/07-01 від 09.09.2024 року.
Ухвалою Томашпільського районного суду від 19.02.2026 року заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вищезазначену ухвалу скасувати через порушення судом норм матеріального та процесуального права ,а справу направити до суду для продовження розгляду .Зазначила, що встановлення вказаного факту має юридичне значення, оскільки наявність розбіжності у написані по батькові позбавляє заявницю можливості в подальшому ,після досягнення 60 років, оформити документи для виходу на пенсію, та не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Однак, взяв до уваги аргументи заінтересованої особи щодо наявності спору про право, не надавши їм належної правової оцінки. Із доданих до заяви доказів вбачається, що архівна довідка Барвінківського виконавчого комітету міської ради Ізюмського району Харківської області № 198/07- 01 від 09.09.2024, видавалася саме їй , ОСОБА_1 , а не іншій особі, що підтверджується іншими документами, які видавалися заявниці під час працевлаштування в КСП «Жовтень», тобто, містить недолік технічного характеру, а не ставить під сумнів трудовий стаж заявниці, що могло б бути підставою для спору про право.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
В судове засідання сторони не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. 
Оскільки згідно трекінгу відстеження отримання рекомендованих повідомлень ОСОБА_1 отримала повідомлення про виклик до суду 31.03.2026 року, а від представника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області 08.04.2026 року надійшла заява про розгляд справи без їх участі, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню ,а оскаржувана ухвала – скасуванню з огляду на наступне .
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд, постановляючи ухвалу про залишення без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності їй документу ,а саме архівної довідки виконкому Барвінківської міської ради Ізюмського району № 198/01-01 від 09.09.2024 року на ім`я ОСОБА_3 ,виходив із того, що в даній справі існує спір про право щодо призначення пенсії.
Проте колегія суддів з таким висновком суду погодитись не може , виходячи з наступного. 
Згідно ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у її паспорті або свідоцтві про народження.
Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справ про встановлення факту належності правовстановлюючого документа особі, суди повинні враховувати, що такі факти встановлюються, коли в документах допущено помилки, які перешкоджають реалізації прав особи.
Судом встановлено, що предметом заяви є встановлення факту належності ОСОБА_1 архівної довідки у якій містяться підтверджуючі дані про роботу, в якій її по – батькові « ОСОБА_2 » вказано скорочено ,як «Мих.». Вказана довідка є документом, що підтверджує трудовий стаж, а отже, у розумінні цивільного процесуального законодавства є правовстановлюючим документом, оскільки від нього залежить виникнення права на пенсійне забезпечення.
Колегія суддів зазначає, що зі змісту п. 26 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ № 637 від 12.08.1993 року (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин),вбачається ,що у разі неспівпадіння даних про особу в документах про стаж із паспортними даними, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку .
Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.318 ЦПК України, роз`яснень п. п. 1, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судом встановлюються факти, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник повинен зазначити з якою метою просить встановити факт, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується. Для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить особі і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, наявності помилок та інше.
Аналогічні роз`яснення містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України N5 від 31березня 1995року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами) при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який ідеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
Посилання представника заінтересованої особи на те, що у даній справі існує «спір про право» , оскільки рішенням органу Пенсійного фонду від 18.11.2025 року заявниці було відмовлено у призначенні пенсії , які суд взяв до уваги , є неспроможними. 
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у листопаді 2025 року у віці 59 років 4 місяці і 18 днів зверталась до ПФУ із заявою про призначення їй пенсії за віком. 
Рішенням ГУ ПФУ у Житомирській області від 18.11.2025 року їй було відмовлено у призначенні пенсії на підставі відсутності страхового стажу (до якого не було включено, у тому числі, і стаж за довідкою ),а також не досягнення пенсійного віку.
Остання погодилася з вказаним рішенням і доказів оскарження його в матеріалах справи відсутні. 
Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту 08.01.2026 року і виконуючи приписи ст.318 ЦПК України, ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 їй виповниться 60 років і вона набуде права на призначення їй пенсії за віком, ,однак вказана невідповідність у документах (довідці) є перешкодою в реалізації у майбутньому права на призначення вказаної пенсії .Тобто, звернення її до суду 08.01.2026 року із вказаною заявою зумовлене необхідністю належного оформлення документів для майбутнього звернення за пенсією після досягнення 60-річного віку. 
Таким чином , на час звернення її із заявою про встановлення факту, спір про право на пенсію між заявницею та органом ПФУ відсутній, оскільки суб`єктивне право на пенсію за віком у ОСОБА_1 ще не виникло, до ПФУ в зв`язку з досягненням пенсійного віку вона ще не зверталась і ПФУ в зв`язку з досягненням нею пенсійного віку рішень щодо відмови їй у призначенні пенсії за віком не приймав. 
ОСОБА_1 надала докази, що КСП «Жовтень»(СВК «Жовтень») в книгах обліку трудового стажу якого вказано скорочене її по – батькові, як «Мих» , не має можливості внести до архівних документів відповідні виправлення, оскільки на час звернення до суду припинив свою діяльність (а.с.18). 
Від встановлення факту належності заявниці зазначеної архівної довідки залежить виникнення, зміна або припинення її майнових прав ;чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; вона не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення і встановлення цього факту не пов`язане зі спором про право. 
Суд помилково застосував ч.6 ст.294 ЦПК ,оскільки спір про право виникає лише тоді, коли є конфлікт щодо самого права. 
Оскільки на 08.01.2026 року заявниця не має претензій до ПФУ, а ПФУ не має претензій до неї, оскільки право на пенсію виникає лише в червні, суд не може «вигадувати» спір на майбутнє, а п.26 Порядку прямо відсилає , у разі неспівпадіння даних про особу в документах про стаж із паспортними даними, встановлювати факт приналежності цього документа даній особі у судовому порядку . 
Колегія суддів вважає, що залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції не врахував, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа в порядку окремого провадження (ст. 315 ЦПК) є самостійним способом захисту цивільних прав.
Наявність у минулому рішення органу ПФУ про відмову у призначенні пенсії не може розцінюватися як «спір про право» в розумінні ч. 4 ст. 315 ЦПК, оскільки заявниця визнала це рішення та не оскаржує його законність. Метою звернення до суду є виправлення технічної розбіжності в архівній довідці («Мих.»), що є необхідною умовою для реалізації її права на пенсію у майбутньому (червень 2026 року).
Оскільки на момент звернення до суду право на пенсію за віком ще не виникло, будь-який спір щодо його реалізації є передчасним, а отже — відсутнім. 
Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, безпідставно позбавив заявницю можливості усунути розбіжності в досудовому порядку через встановлення юридичного факту і дійшов передчасного висновку про наявність у даній справі спору про право, чим порушив право заявниці на доступ до правосуддя, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи викладене і те, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив невідповідність висновків суду їм ,порушив норми матеріального і процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обгрунтованими, оскаржувана ухвала ,що перешкоджає провадженню у справі підлягає скасуванню , з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись п.6 ч.1 ст. 374,ст.ст. 379, 381-384 ЦПК України, -
П о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Томашпільського районного суду Вінницької області від 19.02.2026 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає .

Головуючий суддя     С.Г. Копаничук

Судді: В.П. Рибчинський 

В. В. Оніщук