УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/7063/25 Головуючий у 1-й інст. Мороко С. В. 
Номер провадження №33/4805/101/26
Категорія ч.5 ст.126,ч.3 ст.130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: захисника – адвоката Ковальчука А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Ковальчука Андрія Олександровича, в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 жовтня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 жовтня 2025 року об`єднано в одне провадження справи про адміністративне правопорушення № 274/7063/25 та № 274/7064/25, об`єднаній справі присвоєно № 274/7063/25. Визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. 
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №474667 від 06 жовтня 2025 року, ОСОБА_1 , який постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28 січня 2025 року у справі №274/571/25 позбавлений права керування транспортними засобами на строк 1 рік, 06 січня 2025 року о 00-39 год по вул. Грецька, 10, в м. Бердичеві, повторно протягом року керував транспортним засобом Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 . Притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 постановою серії ДП18 №725319 від 24 липня 2025 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху, відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Окрім того, відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №755615 від 06 жовтня 2025 року ОСОБА_1 06 жовтня 2025 року о 00-39 год по вул. Грецька, 10, в м. Бердичеві, керував повторно протягом року транспортним засобом Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, незв`язна мова. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки і у медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 130 КУпАП. 
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Ковальчук О.А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що в матеріалах справи відсутні докази законності зупинки ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу, у зв`язку з цим подальші дії працівників поліції захисник вважає незаконними. Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №755615 містить виправлення у кваліфікації правопорушення (ч. 2 ст. 130 КУпАП виправлено на ч. 3). Вважає, що працівники поліції повинні були скласти протокол за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Звертає увагу, що протокол за ч. 3 ст. 130 КУпАП складений від руки, а протокол за ч. 5 ст. 126 КУпАП – надрукований. Постанови №274/571/25 від 28 січня 2025 року та №294/282/25 від 17 березня 2025 року знеособлені, не містять вказівки на ОСОБА_1 як на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності. На відеозаписі, який є неповним, зафіксовано, що ОСОБА_1 погоджувався на огляд у медичному закладі, свідки не залучались.
Разом із апеляційною скаргою адвокат подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження посилається на те, що копію оскаржуваної постанови від 14 жовтня 2025 року захисник отримав 16 жовтня 2025 року, апеляційну скаргу подав 27 жовтня 2025 року (26 жовтня 2025 – останній день строку припав на вихідний день). Вважає строк на оскарження постанови суду першої інстанції таким, що пропущений з поважних причин.
Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Захисник – адвокат Ковальчук А.О. у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, вчинене повторно, протягом року, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Частиною 3 вказаної статті передбачено, що дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції
Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції не були дотримані в повній мірі і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху (ПДР), є частково обґрунтованим, а за ч. 5 ст. 126 КУпАП в повній мірі обгрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Висновок суду щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: даними що містяться в протоколах про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 474667 від 06 жовтня 2025 року та серії ААД № 755615 від 06 жовтня 2025 року; постановою серії ДП18 № 725319 від 24 липня 2025 року УПП в Житомирській області, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн; постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28 січня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; довідкою Бердичівського РВП, відповідно до якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 від 27 лютого 2024 року та у 2025 році був підданий адміністративній відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП; розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу, від 06 жовтня 2025 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, зі змісту якого вбачається, що огляд пропонувалось провести за допомогою приладу Алкотест «Drager» у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, незв`язна мова, проходити огляд ОСОБА_1 відмовився, про що поставив підпис; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06 жовтня 2025 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився; постановою Чуднівського районного суду Житомирської області від 17 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; довідкою Бердичівського РВП, відповідно до якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 від 27 лютого 2024 та двічі в 2025 році був підданий адміністративній відповідальності за ст. 130 КУпАП (справи №274/571/25 та №294/282/25); відеозаписами з нагрудних портативних відеореєстраторів працівників поліції.
Так, із вказаного відеозапису вбачається, що працівники поліції за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору зупинили автомобіль Volkswagen Passat, за кермом якого був ОСОБА_1 . Працівник поліції назвався, повідомив про безперервну відеофіксацію, запитав водія про необхідність керування транспортним засобом у комендантську годину. Працівники поліції встановили відсутність у водія чинних документів на право керування транспортним засобом, яких його було позбавлено постановою суду від 28 січня 2025 року. Разом з тим, у ОСОБА_1 виявили ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови. На вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу газоаналізатора Драгер або у найближчому медичному закладі водій категорично та однозначно відмовився, отримав роз`яснення про наслідки такої відмови у вигляді складення відповідного протоколу й матеріалів, які в подальшому направляються до суду. Далі ОСОБА_1 роз`яснили права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, відсторонили від керування транспортним засобом. 
Складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП та ч. 5 ст. 126 КУпАП та інші адміністративні матеріали надані водію на ознайомлення. 
Посилання апелянта на відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу спростовується відеозаписом з бодікамери поліцейського. Така зупинка відповідала вимогам ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» та була викликана необхідністю перевірки транспортного засобу, який рухався під час дії комендантської години, інформація про яку є в загальному доступі. Апеляційний суд зазначає, що Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб. У подальшому, указами Президента України продовжено дію воєнного стану, який триває. Тому, в даному випадку працівники поліції діяли в межах Закону України «Про Національну поліцію», оскільки завданнями поліції є забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності. Після зупинки працівники поліції звернули увагу водія на дію комендантської години, після чого виявили у водія ознаки алкогольного сп`яніння, пропонували пройти огляд у встановленому законом порядку, від якого той відмовився, тому подальші дії ОСОБА_1 регламентуються нормами п. 2.5 ПДР та не знаходяться у причинному зв`язку з його незгодою з діями працівників поліції стосовно зупинки транспортного засобу. 
Зазначені вище докази суд першої інстанції вірно визнав належними та допустимими та такими, що в сукупності та взаємозв`язку доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, а наданий відеозапис є безперервним, послідовним та відповідає п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18 грудня 2018 року №1026 та вимогам ст. 251 КУпАП, оскільки за допомогою останнього можна відтворити обставини, за яких патрульні після виявлених у останнього ознак алкогольного сп`яніння, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду, у відповідності до встановленого законом порядку, пропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. Хоча й пасажирка ОСОБА_1 , яку той називав «кума» під час ознайомлення працівниками поліції водія із складеними щодо нього адміністративними матеріалами заявляла про його готовність пройти огляд, проте останній від огляду на місці зупинки автомобіля та в медичному закладі категорично відмовився. Сам факт відмови його від проходження огляду був причиною складення протоколу про адміністративне правопорушення за п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Тому його дії кваліфіковані вірно за ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР. 
Суд також критично оцінює твердження скаржника про порушення порядку проведення огляду внаслідок незалучення свідків. Зі змісту ч. 2 ст. 266 КУпАП вбачається обов`язок поліцейського застосовувати технічні засоби відеозапису під час фіксування огляду водія на стан сп`яніння та передумови для необхідності залучення свідків. Отже, оскільки під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими застосовано технічні засоби відеозапису наступне залучення свідків є недоцільним та законом не передбачене. У даному випадку поліцейським здійснювалася відеофіксація події за участю самого водія ОСОБА_1 , а відповідний відеозапис у встановленому порядку долучений до матеріалів справи.
Крім того, відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).
Апеляційний суд у повному обсязі погоджується із висновком суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.1.а, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки районним судом достеменно встановлено та підтверджено належними доказами обставини, викладені у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №474667 від 06 жовтня 2025 року - керування транспортним засобом повторно протягом року особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Як зазначалось вище постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28 січня 2025 року у справі №274/571/25 ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортними засобами на строк 1 рік, а постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 725319 від 24 липня 2025 року, останній притягнутий 24 липня 2025 року до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Зі змісту оскаржуваної постанови, апелянт у суді першої інстанції свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, визнав, вказав, що знав про позбавлення його права керування транспортними засобами.
Вказані вище обставини підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд також наголошує, що порушення Правил дорожнього руху, які мають наслідком відповідальність за ст. 130 КУпАП, є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.
У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, але помилково визначив кваліфікацію за ч. 3, не врахувавши доводи захисника Ковальчука А.О. 
Так, згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Аналіз даної норми законодавства свідчить про те, що суд не вправі самостійно збирати докази винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до пунктів 4, 5 розділу VII «Особливості оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, вчинені повторно» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені частинами другою та третьою статті 130 КУпАП, - довідку про належність транспортного засобу. У разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.
Долученими до справи завіреними копіями постанов Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області у справі № 274/571/25 та Чуднівського районного суду Житомирської області від 17 березня 2025 року у справі №294/282/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також довідкою начальника сектору адміністративної практики Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області ст.лейтенанта поліції Каргальськової О. у повному обсязі спростовуються доводи апеляційної скарги щодо надання цих доказів без зазначення конкретної особи – ОСОБА_1 . 
Разом з тим, за змістом вимог ст. 256, ч. 1 ст. 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Також Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 р., та «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 р. неодноразово вказував, що «оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій».
Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи.
У протоколі серії ААД №755615 від 06.10.2025 вказано, що ОСОБА_1 06 жовтня 2025 року о 00-39 год по вул. Грецька, 10, в м. Бердичеві, керував повторно протягом року транспортним засобом Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, незв`язна мова. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки і у медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 130 КУпАП. В оригіналі вказаного протоколу чітко видно виправлення щодо частини інкримінуємого правопорушення з «2» на «3». При цьому з відеозапису вбачається, що працівниками поліції при наданні матеріалів ОСОБА_1 на ознайомлення озвучено, що такий протокол складений за частиною другою статті 130 КУпАП. 
Тобто в даному конкретному випадку фабула вчиненого адміністративного правопорушення викладена без вказівки про його вчинення особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню, що є обов`язковою кваліфікуючою ознакою ч. 3 ст. 130 КУпАП. 
З урахуванням наведеного, в діях ОСОБА_1 , у справі яка розглядається, відсутня кваліфікуюча ознака у вигляді вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, а тому його дії слід кваліфікувати за частиною другою статті 130 КУпАП.
За таких обставин, постанова судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 підлягає зміні із перекваліфікацією його дій з частини третьої на частину другу статті 130 КУпАП та накладенням на нього адміністративного стягнення в межах санкції статті 130 ч. 2 КУпАП та ч. 5 статті 126 КУпАП, врахувавши особу правопорушника та характер вчиненого ним правопорушення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 жовтня 2025 року.
Апеляційну скаргу адвоката Ковальчука Андрія Олександровича, в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково. Постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП скасувати, ухвалити нове судове рішення в цій частині.
Визнати винним ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих доходів громадян, що становить 34 000 грн з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу. 
В решті постанову залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь