Дата документу 02.04.2026	Справа № 554/8148/25	
 	Провадження № 1-кп/554/78/2026	

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2026 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі -   ОСОБА_2 ,
за участю прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Полтаві кримінальне провадження №12025170420000520 від 17.04.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Опішня Зіньківського району Полтавської області, громадянина України, непрацевлаштованого, з середньою спеціальною освітою, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 289 КК України, 

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним 
17 квітня 2025 року близько 12 год 36 хв ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Полтава, вул. Олександра Оксанченка, 30, помітив транспортний засіб - мопед синього кольору, який знаходився у горизонтальному положенні біля чагарника поблизу магазину «Маркетопт». 
Скориставшись відсутністю власника, реалізуючи виниклий умисел на заволодіння транспортним засобом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 підняв вказаний мопед та повів його до покинутої будівлі за адресою: м. Полтава, пров. В. Ревегука, 29, де заховав.
Встановивши контроль над транспортним засобом та перемістивши його в просторі з місця первинного знаходження, ОСОБА_4 незаконно заволодів мопедом «Карпати-2», 1992 року випуску, синього кольору, номер рами « НОМЕР_1 », номер двигуна « НОМЕР_2 » вартістю 4045 гривень, та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на вказану суму.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин
Допитаний в ході судового розгляду матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердивши факт його скоєння за обставин, викладених вище. Пояснив, що біля магазину лежав мопед. Він його підняв і завів за закинуту хату щоб сховати там. Потім добровільно видав мопед працівникам поліції.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням провести розгляд справи у його відсутність.
Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, вважає повністю доведеною, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.

Виклад позицій сторін кримінального провадження
Прокурор просила визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік. 
Потерпілий ОСОБА_5 у письмовій заяві щодо призначення міри покарання обвинуваченому покладався на розсуд суду.
Обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати, зазначивши, що усвідомив неправильність своїх дій. 

Мотиви призначення покарання
При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами статей 65 – 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після цього, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують його покарання, не встановлено. 
Так, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочині , і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.
Постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Суд враховує характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.
Разом із тим, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який має постійне місце реєстрації та проживання, не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та психіатра на даний час не перебуває, раніше не судимий. 
Згідно досудової доповіді органу пробації ОСОБА_4 має середній рівень небезпеки для суспільства та середній рівень ризику повторного вчинення кримінального правопорушення. На думку органу пробації, його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та №43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, щире розкаяння у вчиненому, з урахуванням ставлення до вчиненого та його наслідків, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 289 КК України із застосуванням ст.ст. 75 та 76 КК України і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Вирішення цивільного позову
Цивільний позов по матеріалах кримінального провадження не заявлений. 

Мотиви інших рішень 
Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Таким чином витрати на залучення експертів в сумі 1882 гривні 80 копійок підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Згідно ст. 174 ч. 4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Отже арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 24.04.2025 року слід скасувати.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, тому з огляду на призначену міру покарання, його обрання є недоцільним.
Керуючись статтями 100, 124, 174, 370, 373, 374, 615 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави сумі 1882 гривні 80 копійок витрат на залучення експертів.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України, а саме: 
- мопед «Карпати-2», 1992 року випуску, синього кольору – повернути власнику;
- DVD-R диск зберігати при матеріалах справи.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 24.04.2025 року – скасувати. 

Вирок може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1