ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2026 	м. Івано-Франківськ	Справа № 909/114/26	

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Горпинюка І.Є. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін справу № 909/114/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕТ Сервіс Енергозмін" до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення 797 017,46 грн.
Суть спору.
Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРЕТ Сервіс Енергозмін" засобами підсистеми ЄСІТС "Електронний суд" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення 797 017,46 грн боргу за спожиту електричну енергію.
Стислий виклад позиції позивача.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 2902400 про постачання електричної енергії споживачу від 31 грудня 2024 року в частині оплати за спожиту електричну енергію. 
Стислий виклад заперечень відповідача.
Відповідач у відзиві на позовну заяву просить суд у задоволенні позовних вимог ТОВ "ПРЕТ Сервіс Енергозмін" відмовити в повному обсязі. 
Зазначає, що у перші місяці виконання договору було спожито електричної енергії більше, ніж передбачено п. 5.1 Договору.
Відповідач зауважив, що для вирішення питання щодо заборгованості звертався до позивача з листами, в яких фактично визнає заборгованість перед позивачем за договором постачання електричної енергії від 31.12.2024 № 2902400, при цьому просив реструктуризувати існуючу заборгованість на три місяці з урахуванням п. 5.28 Договору.
Відповідач отримав відмову у реструктуризації боргу, так як на думку позивача договір було вичерпано в частині фінансових розрахунків та обсягів споживання електричної енергії.
Відповідачем були проігноровані положення п. 5.28 Договору, не враховано особливий статус юридичної особи відповідача, факт його фінансування з Державного бюджету України та виконання заходів із захисту Батьківщини під час збройної агресії російської федерації проти України.
Процесуальні дії у справі, вирішення заяв та клопотань.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Івано-Франківської області від 30.01.2026 для розгляду справи № 909/114/26 визначено суддю Горпинюка І.Є.
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 04.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 909/114/26; відповідно до приписів ст. 252 ГПК України, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; встановив сторонам строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечення та повідомив, що останні мають право у разі наявності заперечень проти розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін, подати суду відповідне обґрунтоване клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін: відповідач - в строк для подання відзиву; позивач – протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання відзиву.
Копію ухвали від 04.02.2026 про відкриття провадження у справі суд надіслав сторонам відповідно до вимог ст. 120 ГПК України.
Згідно з довідками про доставку електронного листа, копія зазначеної вище ухвали доставлена до електронних кабінетів позивача та представника позивача 04.02.2026 о 18:24; відповідача 04.02.2026 о 18:20.
19.02.2026 засобами підсистеми Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд" відповідач подав відзив на позовну заяву.
Враховуючи те, що клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Фактичні обставини справи, встановлені судом. Оцінка доказів. Норми права, які застосував суд, та інші мотиви ухваленого рішення.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши відповідно до приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України в сукупності всі докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив таке. 
Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРЕТ Сервіс Енергозмін" (далі також – позивач, постачальник) та Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі також - відповідач, споживач) укладено договір № 2902400 про постачання електричної енергії споживачу (далі — договір). Додатками до договору є заява - приєднання відповідача до умов договору про постачання електричної енергії споживачу № 2902400 від 31.12.2024 (додаток № 1), комерційна пропозиція (додаток № 2), Договірні обсяги постачання електричної енергії (Додаток № 3) та Розрахунок ціни договору (Додаток № 4). 
Згідно з п. 1.1 договору, умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі" з особливостями здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджені постановою Національної комісії, що здійснюють державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ).
Предмет Договору встановлений сторонами у розділі 2 договору: постачальник зобов`язується у визначені Договором строки надати послуги, а саме електричну енергію, згідно коду ДК 021:2015 09310000-5 - Електрична енергія, КЕКВ 2273, а споживач – зобов`язується прийняти і оплатити послугу за рахунок коштів загального фонду (п. 2.1. договору).
Згідно з пунктом 2.2. договору очікувані договірні обсяги закупівлі електричної енергії за цим договором становлять 102439 кВт/год. та визначені у додатку № 3 до договору. 
Очікувані договірні обсяги закупівлі електричної енергії можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків та потреби замовника в електроенергії (п. 2.3. договору).
За положеннями п. 3.1. договору початком постачання електричної енергії є дата, зазначена в заяві-приєднанні, що є Додатком № 1 до цього договору, але не раніше дати зміни постачальника, що підтверджується відповідним повідомленням Адміністратора комерційного обліку. 
Заявою-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу № 2902400, початок постачання визначено з 01 січня 2025 року.
У п. 3.3. договору передбачено, що постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком № 2 до цього договору.
У розділі 5 договору визначені ціна, порядок обліку і оплати електричної енергії. 
Зокрема, відповідно до п. 5.1. договору, ціна цього договору становить 1 042 150,05 грн з ПДВ. 
У пункті 5.2. договору зазначено, що до загальної вартості цього договору включено витрати на послуги з передачі електричної енергії за регульованими тарифами. 
Ціна за одиницю товару, спожитого в розрахунковому періоді, визначається, формується та розраховується після завершення кожного розрахункового періоду відповідно до порядку, визначеного в додатку № 2 до договору (п. 5.8 Договору).
Відповідно до п. 5.16. договору, розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць, протягом якого споживачу здійснювалось постачання електричної енергії.
Згідно з п. 5.17. договору, оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника за умови надання постачальником протягом 3 робочих днів з моменту отримання інформації про обсяги споживання, згідно з даними комерційного обліку, акту приймання-передачі та рахунку, у тому числі в особистому кабінеті споживача, розміщеному на офіційному сайті постачальника https://www.pret.org.ua/.
У відповідності до п.п. 5.18-5.20 договору, оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього договору. 
Вартість спожитого товару за розрахунковий період визначається як добуток ціни за одиницю товару, визначеної та розрахованої відповідно до додатку №2 до цього договору та обсягу спожитого протягом розрахункового періоду товару.
Фактично спожитий обсяг електричної енергії у кожному розрахунковому періоді визначається на підставі даних комерційного обліку та фіксується в акті про прийняття-передання. Організація порядку здійснення комерційного обліку споживання товару споживачем здійснюється відповідно до вимог ПРЕЕ, Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311 та інших нормативно-правових актів.
Згідно з п.5.21-5.22 договору, по закінченні розрахункового періоду, протягом 3 робочих днів з моменту отримання інформації про обсяги споживання, згідно з даними комерційного обліку Постачальник зобов`язаний надати для підписання Споживачу Акт приймання-передачі товару, у тому числі в особистому кабінеті споживача, розміщеному на офіційному сайті постачальника https://www.pret.org.ua/.
Споживач зобов`язаний розглянути та підписати вказаний акт у строк, що не перевищує 5 робочих днів або дати вмотивовану відмову від підписання такого акту у цей же строк. У випадку неповернення Споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі товару у встановлений строк, такий акт вважається підписаним Споживачем.
Розділами 6-7 Договору встановлені права та обов`язки сторін, серед яких, зокрема: обов`язок постачальника забезпечувати належну якість постачання електричної енергії відповідно до вимог чинного законодавства та цього договору (пп.7.2.1. договору), та кореспондуючий йому обов`язок споживача забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору (пп.6.2.1. договору).
Згідно п. 9.1. договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.
Пунктом 14.1. Договору встановлено строк його дії: договір набуває чинності з дати підписання сторонами та діє до 31.12.2025 (включно), а в частині розрахунків діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.
Договір № 2902400 про постачання електричної енергії споживачу від 31.12.2024 із додатками до нього підписаний уповноваженими представниками сторін шляхом проставлення власноручних підписів та скріплений печатками.
У додатках до договору сторонами погоджено очікувані договірні обсяги закупівлі електроенергії, порядок визначення та зміни ціни постачання електричної енергії, повідомлення про термін поставки, інформацію про необхідні технічні, якісні та кількісні характеристики предмета закупівлі. 
З матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує спір з приводу оплати заборгованості в розмірі 797 017,46 грн за спожиту відповідачем електроенергію протягом січня-березня 2025 року, яка виникла внаслідок перевищення відповідачем замовленого згідно договору № 2902400 від 31.12.2024 року обсягу споживання.
Як слідує з матеріалів цієї справи, позивачем на виконання п. 5.10. договору, були сформовані та надіслані в електронному вигляді для оплати відповідачу рахунки на оплату, а саме: № 6051002400250319 від 05.04.2025, № 6051002400250219 від 05.03.2025, 6051002400250119 від 05.02.2025 та акти про використану електричну енергію.
Загальна вартість спожитої протягом січня-березня 2025 року електричної енергії становить 1 905 933,49 грн. 
В свою чергу, відповідач, в порушення умов п.6.2.1 договору, взяті на себе зобов`язання забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої енергії згідно з умовами цього договору, в повному обсязі не виконав. Разом з цим, відповідач погодив та підписав Акт звірки взаємних розрахунків за договором №2902400 від 31.10.2024, яким підтвердив наявну заборгованість в розмірі 797 017,46 грн (а.с.17).
З метою досудового врегулювання спору відповідачу було направлено вимогу про оплату заборгованості за спожиту електроенергію. З відповіді відповідача № 50/241/11/1-1314-2025 від 16.07.2025 вбачається, що позивачем фактично визнається заборгованість в сумі 797 017 грн 46 коп., при цьому зазначено, що така виникла у зв`язку з відсутністю коштів на розрахунковому рахунку Військової частини НОМЕР_1 Національно гвардії України.
У листі від 17.03.2025 № 50/42-1570 відповідач просить реструктуризувати борг у сумі 797 тис. 17 грн 43 коп. на три місяці. 
Таким чином, відповідач наведені обставини визнав, однак в порушення умов договору № 2902400 від 31.12.2024 своїх зобов`язань не виконав в повному обсязі, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію перед позивачем в розмірі 797 017,46 грн. Доказів протилежного відповідачем не надано.
Наведені вище обставини і зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.
Виходячи з встановлених обставин, суд при вирішенні спору застосовує норми права, які регулюють правовідносини сторін. 
Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача про невиконання відповідачем належним чином свого зобов`язання із оплати спожитої на підставі договору № 2902400 про постачання електричної енергії від 31.12.2024 електричної енергії, у зв`язку з чим у Військової частини НОМЕР_1 Національно гвардії України виник борг у розмірі 797 017,46 грн.
Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 (надалі - ПРРЕЕ).
Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, а відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 626, 627, 628, 629 ЦК України).
За змістом ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України врегульовані Законом України "Про ринок електричної енергії".
Сторони у цій справі належать до учасників ринку електричної енергії (пункт 96 частини першої статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії").
Відповідно до положень статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.
Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".
Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.
Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим нормативно-правовим актом.
Енергопостачальні підприємства інших, крім державної і комунальної, форм власності можуть брати участь у забезпеченні енергією будь-яких споживачів, у тому числі через державну (комунальну) енергомережу, на умовах, визначених відповідними договорами.
Відповідно до частини другої ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.
Згідно з ч. 3 ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Згідно з ст. 525, 526, 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За приписами ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За встановлених судом обставин, позивач виконав свої зобов`язання за укладеним договором в повному обсязі. Натомість, в порушення договірних зобов`язань, відповідач доказів оплати боргу на загальну суму 797 017,46 грн за спожиту електричну енергію суду не надав. 
У відповідності з п. 4 ч.3 ст.129 Конституції України та ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).
Як передбачено ст. 73, 74 ГПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.
Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію ст. 13 ГПК України, згідно з положеннями якої судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до вимог статті 165 ГПК України, у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.
У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що підставою виникнення заборгованості за отримані послуги постачання електричної енергію слугувала відсутність бюджетних коштів на відповідних рахунках; відповідач фактично визнає заборгованість перед позивачем за договором про закупівлю робіт № 2902400 від 31.12.2024 в сумі 797 017,46 грн. Відтак вказана заборгованість на час прийняття рішення не сплачена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується документально та фактично визнається відповідачем (ч. 1 ст. 75 ГПК України).
Виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих та досліджених у ході розгляду даної справи, враховуючи їх вірогідність та взаємозв`язок, у відповідності до ст. 86 ГПК України, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Суд відхиляє наведені у відзиві та в судовому засіданні заперечення відповідача, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В постанові КГС ВС від 03.04.2018 у справі № 908/1076/17 викладена правова позиція про те, що чинне законодавство України розрізняє поняття "бюджетне зобов`язання" (п. 7 ст. 2 Бюджетного кодексу України) та "господарське зобов`язання" (ч. 1 ст. 173 ГК України). Між сторонами на підставі договору виникають не бюджетні, а господарські (цивільні) відносини, які відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, що регулюються актами цивільного законодавства України. А тому відсутність у особи необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, не звільняє його від обов`язку виконати господарські зобов`язання.
Вказана правова позиція також застосована у постанові КГС ВС від 30.03.2020 у справі № 910/3011/19.
Згідно з ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.
Положення ч. 2 ст. 617 ЦК України та ч. 2 ст. 218 ГК України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.
До того ж, статтею 1 Цивільного кодексу України визначено, що однією з ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, в тому числі й органів державної влади, а тому самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з місцевого бюджету та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують замовника та не заперечують обов`язку такого органу, який виступає стороною зобов`язального правовідношення, від його виконання належним чином.
Відтак, сама по собі відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.
Подібні висновки викладено в постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі №3-77гс17, у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справах №925/246/17, №925/974/17, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №12-46гс18 (п. 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №911/4249/16).
У рішеннях Європейського суду з прав людини від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" також зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до положень ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику суду як джерело права.
За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Таким чином, відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати за спожиту електричну енергію.
Факт звернення відповідача до позивача щодо реструктуризації заборгованості на підставі п. 5.28 Договору також не спростовує позовних вимог, оскільки таке звернення щодо реструктуризації боргу на три місяці мало місце у березні 2025 року, а позов заявлено у січні 2026 року тобто значно пізніше ніж мав закінчитись строк реструктуризації боргу про який просив відповідач.
Беручи до уваги вищенаведене, виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 797 017,46 грн боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Судові витрати.
Згідно з приписами п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Склад та порядок розподілу судових витрат визначено главою 8 розділу I ГПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 9564,21 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 26 січня 2026 р. № 4749 (а.с.34), тобто у передбаченому законом розмірі, з урахуванням коефіцієнта 0,8.).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи задоволення позову, судовий збір у розмірі 9564,21 грн покладається на відповідача.
Керуючись ст. 13, 73, 74, 86, 129, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕТ Сервіс Енергозмін" до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення 797 017,46 грн задовольнити.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код юридичної особи: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕТ Сервіс Енергозмін" (76019, Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н, м. Івано-Франківськ, вул. Надрічна, буд. 6; ідентифікаційний код юридичної особи: 44907279) 797 017 (сімсот дев`яносто сім тисяч сімнадцять) грн 46 коп. заборгованості за спожиту електроенергію та 9 564 (дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят чотири) грн 21 коп. витрат зі сплати судового збору.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Вебадреса, за якою можна знайти текст судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя І.Є. Горпинюк