РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2026 року 	справа № 580/2433/26 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючої судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом адвокатки Коробкової Г.О. від імені ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

12.03.2026 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов адвокатки Коробкової Г.О. від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі - позивачка) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; код ЄДРПОУ 21084076) (далі – відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25001, Кіровоградська обл., м.Кропивницький, вул.Соборна, буд.7А; код ЄДРПОУ 20632802)(далі – відповідач-2) про:
визнання протиправним і скасування рішення відповідача-2 від 20.02.2026 №232350008859 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 позивачці;
зобов`язання відповідача-1 зарахувати позивачці до пільгового стажу за Списком №2 в повному обсязі період роботи в Комунальному некомерційному підприємстві “Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер Черкаської міської ради” з 20.12.2002 до 26.12.2025 з урахуванням ст. 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” в подвійному розмірі та призначити пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 з 11.02.2026, на підставі пункту “б” статті 13 Закопу України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 №1788-XII, в редакції до внесення змін Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” під 02.03.2015 №213-VIII з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020;
стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача-2 на користь позивачки судових витрат зі сплати судового збору.
Обґрунтовуючи зазначили, що відповідач безпідставно відмовив у здійсненні перерахунку пенсії, посилаючись на відсутність законних підстав.
Ухвалою суду від 17.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд правилами спрощеного письмового провадження відповідно до ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
27.03.2026 відповідач-1 подав відзив з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки він не видав жодного розпорядчого акту за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії. Відповідач-1 є самостійною юридичною особою та не несе відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність інших територіальних органів Пенсійного фонду та не є належним відповідачем. Публічно-правовий спір між ним та позивачем відсутній.
06.04.2026 на адресу суду надійшов відзив відповідача-2 на позовну заяву, яким просив відмовити повністю у задоволенні позовних вимог. Вказав, що спірне рішення виніс із-за недостатності в позивача страхового стажу. До страхового стажу не зарахував період роботи з 01.03.2006 до 15.06.2006 з 01.12.2010 до 24.03.2011, оскільки в Реєстрі відсутні відомості про сплату страхових внесків. До пільгового стажу за Списком № 2 не врахував періоди пільгової роботи згідно з пільговою довідкою від 17.02.2026 № 17: з 16.12.2002 до 01.01.2007 (зазначена в довідці посада “молодша медсестра прибиральниця палатна” не зазначена в наказі про атестацію робочих місць від 16.12.2002 №159), з 02.01.2007 до 01.09.2008 (зазначена в довідці посада “сестра медична палатна ВПФТ” не відповідає посаді, зазначеній в акті перевірки достовірності документів, поданих для оформлення пенсії від 17.02.2026 № 2300-1002-1/644 “молодша медична сестра з догляду за хворими”, з 02.09.2008 до 24.09.2017 (зазначена в довідці посада “сестра медична кабінетна АПВ” та назва відділення “амбулаторно поліклінічне відділення” не відповідає посаді “сестра медична сестра - кабінетна” та назві відділення “поліклінічне відділення”, що зазначені в наказі про атестацію робочих місць від 25.09.2007 № 164), з 01.12.2025 до 15.12.2025 та з 16.12.2025 до 31.12.2025 (зазначені у довідці посади “лаборант клінічного відділу у КДЛ” та “лаборант бактеріологічного відділу КДЛ” не зазначені в наказі про атестацію робочих місць від 29.08.2022 №159). Рішення Конституційного суду від 23.01.2020 №1р/2020 не відновлює дію Закону №1788 і не змінює правове регулювання спірних у цій справі правовідносин.
Оцінивши доводи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. 
Паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 підтверджується, що позивачка ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За результатом її заяви від 28.01.2026 (безпосередня дата звернення 11.02.2026) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідач виніс рішення від 20.02.2026 №232350008858 (далі – Спірне рішення) щодо відмови, оскільки вона не досягла віку, визначеного п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-VI. Врахований страховий стаж особи становить 31 рік 03 місяці 15 днів. Пільговий стаж особи по Списку №2 складає 11 років 01 місяць 14 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи з 01.03.2006 до 15.06.2006, з 01.12.2010 до 24.03.2011 згідно з записами трудової книжки НОМЕР_3 , оскільки в Реєстрі відсутні відомості про сплату страхових внесків. До пільгового стажу за Списком № 2 не враховано періоди пільгової роботи згідно із пільгової довідки від 17.02.2026 № 17:
з 16.12.2002 до 01.01.2007, оскільки зазначена в довідці посада “молодша медсестра прибиральниця палатна” не зазначено в наказі про атестацію робочих місць від 16.12.2002 №159;
з 02.01.2007 до 01.09.2008, оскільки зазначена в довідці посада “сестра медична палатна ВФТ” не відповідає посаді зазначеній в акті перевірки достовірності документів, поданих для оформлення пенсії від 17.02.2026 № 2300-1002-1/644 “молодіша медична сестра з догляду за хворими";
з 02.09.2008 до 24.09.2017, оскільки зазначена в довідці посада “сестра медична кабінетна АПВ” та назва відділення “амбулаторно-поліклінічне відділення” не відповідає посаді "сестра медична сестра - кабінетна” та назві відділення “поліклінічне відділення”, що зазначені у наказі про атестацію робочих місць від 25.09.2007 № 164;
з 01.12.2025 до 15.12.2025 та 16.12.2025 до 31.12.2025, оскільки зазначені в довідці посади "лаборант клінічного відділу у КДЛ” та “лаборант бактеріологічного відділу КДЛ” не зазначено в наказі про атестацію робочих місць від 29.08.2022 № 159. Крім того, відсутні записи в трудовій книжці НОМЕР_3 про переведення на зазначенні посади.
Тому позивачка звернулася в суд з позовом.
Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У ч.1 ст.46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1).
Відповідно до п.1.8 Порядку №22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Абзаци перший-другий п.1.9 Порядку №22-1 встановлюють, що призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
Абзацом п`ятим вказаного пункту визначено, якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон). Відповідно до п.1.10 Порядку №22-1 особам, які одержують пенсію, призначену органами Пенсійного фонду за іншими законами, або допомогу, призначену органами соціального захисту населення, пенсія призначається з дати виникнення права на неї з урахуванням пункту 1.9 цього розділу.
Тобто, призначення пенсії відбувається за заявочним принципом.
Відповідно до п.4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів працівник сервісного центру:
ідентифікує заявника (його представника);
надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;
реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;
уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;
з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;
повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;
сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;
надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;
повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал;
видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;
повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Згідно з п.4.3 Порядку №22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.
Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Відповідно до п.4.8 Порядку №22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України “Про електронні документи та електронний документообіг”, “Про електронні довірчі послуги” та “Про захист персональних даних”. Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.
Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року №55 “Деякі питання документування управлінської діяльності”.
Вказаного порядку дій відповідачі дотрималися.
Для єдності умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих 5 листопада 1991 року Верховна Рада України ухвалила закон №1788-XII “Про пенсійне забезпечення” (далі – Закон №1788-XII).
Статтею 2 вказаного Закону передбачено види державних пенсій: трудові пенсії: за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років.
Згідно зі ст.12 Закону №1788-XII право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Умови для призначення пенсії за віком на пільгових умовах передбачені в ст.13 зазначеного Закону.
Оскільки спір стосується призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, суд урахував.
Відповідно до пункту “б” ч.1 ст.13 Закону №1788-XII працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування":
чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;
жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. 
Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.
Водночас принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій регулює закон України від 9 липня 2003 року №1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі – Закон №1058-ІV). Питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників врегульоване в ст.114.
Зокрема, відповідно до частини першої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:
чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;
жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.
Вказані вище норми чинні у зв`язку з ухваленням 3 жовтня 2017 року Верховною Радою України Закону №2148-VIII, що доповнив Закон №1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:
“На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах”.
За приписами статті 12 Закону №1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Натомість згідно з пунктом “б” статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом №213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом “б” статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти “б” - “г” статті 54 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б“-„г“ статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення“ від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення“ від 2 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах:
“На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам…”
Отже, Рішенням №1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону №1788-ХІІ, у зв`язку з чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VIII.
Оскільки норми вказаних законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду під час розгляду, як зразкової, справи №360/3611/20 в рішенні від 03.11.2021 дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу “якості закону”, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі “Щокін проти України”). Отже, у вказаній справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
У заявлених спірних правовідносинах безпідставно не враховано територіальним органом Пенсійного фонду України зазначене вище рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 щодо порядку застосування норм Закону №1788-XII, а саме щодо права на пенсію пільгових умовах жінок після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
У позивачки наявний передбачений абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV відповідний страховий стаж, який дає право на пенсію на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку, зважаючи, що в Спірному рішенні відповідач визнав страховий стаж 31 рік 03 місяці 15 днів та пільговий за Списком №2 – 11 років 01 місяць 14 днів. Позивачка на дату звернення до відповідача-2 мала 50 років та з огляду на вказане рішення Конституційного Суду України мала право на пенсію на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку, а підстава спірного рішення - відсутність досягнення віку для призначення пенсії не обґрунтована.
Поняття та порядок обчислення страхового стажу регламентує ст.14 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Зокрема, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі не менше мінімального страхового внеску, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини.
Період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримання виплат за окремими видами соціального страхування, крім пенсій усіх видів (за винятком пенсії по інвалідності), включається до страхового стажу як період, за який сплачено страхові внески виходячи з розміру мінімального страхового внеску.
Страховий стаж обчислюється за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, у тому числі за даними про трудову діяльність працівників, внесеними відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а за періоди до 1 липня 2000 року - у порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.
Страховий стаж обчислюється в місяцях.
Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків менша, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу за формулою: ТП = Св:В, де ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається у місяцях; Св - сума єдиного внеску, сплаченого за відповідний місяць; В - мінімальний розмір страхового внеску за відповідний місяць.
До страхового стажу прирівнюється трудовий стаж, набутий працівником за час роботи на умовах трудового договору (контракту) до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням", а також періоди, починаючи з 1 січня 2016 року, протягом яких особа не підлягала страхуванню згідно з цим Законом, але нею або роботодавцем за неї сплачено єдиний внесок відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
До дати набрання чинності Законом №1058-IV, а саме до 01.01.2004 стаж вимірювався часом роботи - трудовий стаж. Так відповідно до норм Закону СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР», який набрав чинності 15.05.1990, норм Закону України «Про пенсійне забезпечення», що набрав чинності 01.01.1992 та в редакції Закону від 11.02.1998, що діяла станом на 18.08.1999 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Отже, відповідач-2 обгрунтовано враховував період стажу, за який з доходу позивачки проведені відповідні виплати ЄСВ. Тому правомірно до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.03.2006 до 15.06.2006, з 01.12.2010 до 24.03.2011 згідно з записами трудової книжки НОМЕР_3 , оскільки в Реєстрі відсутні відомості про сплату страхових внесків.
Крім того до пільгового стажу за Списком № 2 відповідач-2 правомірно не врахував періоди пільгової роботи з пільгової довідки від 17.02.2026 № 17:
з 16.12.2002 до 01.01.2007, оскільки зазначена в довідці посада “молодша медсестра прибиральниця палатна” не зазначено в наказі про атестацію робочих місць від 16.12.2002 №159;
з 02.01.2007 до 01.09.2008, оскільки зазначена в довідці посада “сестра медична палатна ВФТ” не відповідає посаді зазначеній в акті перевірки достовірності документів, поданих для оформлення пенсії від 17.02.2026 № 2300-1002-1/644 “молодіша медична сестра з догляду за хворими";
з 02.09.2008 до 24.09.2017, оскільки зазначена в довідці посада “сестра медична кабінетна АПВ” та назва відділення “амбулаторно-поліклінічне відділення” не відповідає посаді "сестра медична сестра - кабінетна” та назві відділення “поліклінічне відділення”, що зазначені у наказі про атестацію робочих місць від 25.09.2007 № 164;
з 01.12.2025 до 15.12.2025 та 16.12.2025 до 31.12.2025, оскільки зазначені в довідці посади "лаборант клінічного відділу у КДЛ” та “лаборант бактеріологічного відділу КДЛ” не зазначено в наказі про атестацію робочих місць від 29.08.2022 № 159. Крім того, відсутні записи в трудовій книжці НОМЕР_3 про переведення на зазначенні посади.
тОЗважаючи на відсутність уточнюючих довідок про вказані періоди роботи позивачки, невідповідності для обчислення, як пільгового за Списокм №2, обгрунтовано відповідач-2 урахував. Проте, згідно з приписами вказаного вище п.4.2 Порядку №22-1, належним способом дій для відповідача-2 є самостійна перевірка достовірності вказаних відомостей та письмове повідомлення позивачці про доцільність уточнення вказаних вище неузгоджень записів трудової книжки, наприклад наданням уточнюючих довідок.
Водночас суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідач-2 порушив її право на соціальний захист та виніс рішення, що суперечить вимогам закону, оскільки вона досягла віку, з якого їй може бути призначена пенсія.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень є визнання її протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.
Згідно з абз. 2 ч.4 ст.245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, дискреційним повноваженням варто розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду – тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завданням адміністративного судочинства є гарантування дотримання прав особи та вимог законодавства, а не забезпечення ефективності державного управління, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень – ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.
Оскільки розглядаючи звернення пенсіонера про призначення пенсії відповідач-2 зобов`язаний виконати таке повноваження за наявності законних підстав, воно не є дискреційним.
Для забезпечення виконання завдання адміністративного суду, вказаного у ст.2 КАС України щодо ефективного способу повного захисту порушеного права позивачки є визнання протиправним і скасування Спірного рішення та зобов`язання саме відповідача-2, який безпосередньо розглянув заяву позивачки та порушив її право на пенсію, повторно розглянути її заяву та прийняти обгрунтоване рішення щодо призначення їй пенсії з урахуванням висновків суду в цій справі.
Отже, заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у вказаних частинах.
Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Понесені позивачкою судові витрати, підтверджені квитанцією від 11.03.2026 в сумі 1331,20 грн про сплату судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою, підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2, який безпосередньо порушив заявлене право, пропорційно задоволеній частині позову – половина.
Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов адвокатки Коробкової Г.О. від імені ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити частково.
Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25001, Кіровоградська обл., м.Кропивницький, вул.Соборна, буд.7А; код ЄДРПОУ 20632802) від 20.02.2026 № 232350008858 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25001, Кіровоградська обл., м.Кропивницький, вул.Соборна, буд.7А; код ЄДРПОУ 20632802) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення їй пенсії на пільгових умовах за Списком №2 на підставі п. “б” ст.13 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ “Про пенсійне забезпечення” в редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VІІІ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому ним 23.01.2020 рішенні №1-р/2020 та прийняти обгрунтоване рішення щодо призначення їй пенсії з урахуванням висновків суду в цій справі.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25001, Кіровоградська обл., м.Кропивницький, вул.Соборна, буд.7А; код ЄДРПОУ 20632802) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою в розмірі 665,60грн (шістсот шістдесят п`ять гривень шістдесят копійок).
3. Копію рішення направити учасникам справи.
4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя 	Анжеліка БАБИЧ