Справа № 127/509/26 
Провадження № 2-а/127/8/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
"13" березня 2026 р.	м. Вінниця	

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
В С Т А Н О В И В:
07.01.2026 представник позивача Дідиченко Олег Олександрович, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Позов мотивовано тим, що постановою поліцейського 4 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області капітана поліції Павленка Семена Ігоровича, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 510 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП за те, що 28.12.2025 року о 21 годині 26 хв в м. Вінниця, по вул. В`ячеслава Чорновола позивач, керуючи транспортним засобом Volkswagen Tiguan державний номерний знак НОМЕР_1 не увімкнув правий покажчик повороту під час зміни напрямку руху, а саме перестроювання з лівої смуги руху в праву, чим порушив вимоги п. 9.2.б ПДР України.
Позивач вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є неправомірною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.
Позивач зазначає, що 28.12.2025 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Tiguan д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. В`ячеслава Чорновола в лівій смузі руху, оскільки правий ряд був зайнятий іншими транспортними засобами. Згодом ОСОБА_1 був поданий спец. сигнал з патрульного автомобіля, який рухався позаду в правій смузі руху, внаслідок чого позивач з ввімкненим покажчиком повороту прийняв вправо та зупинився, увімкнувши сигнал «аварійки». Після чого працівник поліції одразу висунув вимогу пред`явити посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль.
Позивач звертає увагу на те, що поліцейський не поінформував водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки.
Після роз`яснення прав ОСОБА_1 заявив клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю скористатись правничою допомогою, на що йому було відмовлено працівником поліції.
Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд скасувати постанову поліцейського 4 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області капітана поліції Павленка Семена Ігоровича серії ЕНА №6427300 від 28.12.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.01.2026 відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати одноособово за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей провадження, визначених ст. 286 КАС України, без виклику учасників справи на підставі матеріалів справи (у письмовому провадженні).
14.01.2026 на адресу суду від представника відповідача Ковальчука Д.О. надійшла заява про виконання ухвали суду щодо витребування у Департаменту патрульної поліції належним чином засвідчених копій матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, що стали підставою для винесення оскаржуваної постанови серії ЕНА №6427300 від 28.12.2025, у додатках до якої міститься належним чином засвідчена копія постанови серії ЕНА №6427300 від 28.12.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, відео з портативного відеореєстратора поліцейського, який був закріплений на форменому одязі під час винесення даної постанови та відео з відеореєстратора службового транспортного засобу.
15.01.2026 на адресу суду від представника відповідача Ковальчука Д.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просив відмовити в повному обсязі, оскільки вважає їх безпідставними, адже суб`єкт владних повноважень в даному випадку діяв на підставі, в межах та у спосіб, що визначені законами та Конституцією України. 
Як зауважено у відзиві, встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , а саме порушення вимог п.9.2 (б) ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, поліцейським 4 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області капітаном поліції Павленком Семеном Ігоровичем було прийнято рішення притягти водія до адміністративної відповідальності. 
Відповідач звертає увагу на те, що у статті 222 КУпАП (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) чітко встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Таким чином, чинним на час виникнення спірних відносин законодавством було передбачено спрощену процедуру розгляду посадовою особою УПП справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП. Вказане виключає необхідність дотримання інспектором поліції таких процедур, передбачених для розгляду справи про адміністративне правопорушення в загальному порядку, як надання особі можливості скористатися правом на правову допомогу, подати клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання особи тощо. Водночас, позивачу було роз`яснено його права та обов`язки, суть вчиненого ним порушення, оголошено та вручено примірник оспорюваної постанови. Крім того, реалізація права позивача щодо можливості скористатися правовою допомогою забезпечується під час оскарження безпосередньо рішення суб`єкта владних повноважень у суді. (Наведена вище правова позиція викладена Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 07.11.2019 у справі №487/2179/17).
21.01.2026 від представника позивача Дідиченка Олега Олександровича, який діє в інтересах позивача Комишного Т.М. на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АВ №1262523 від 06.01.2026 надійшла відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримав з тих же підстав, що наведені у позовній заяві. Разом з тим зауважив, що позивачем надавались пояснення, які відповідач не надав суду, тому копія пояснення долучена до відповіді на відзив, також наголосив, що спрощена процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення має місце за умови визнання особою вчинення правопорушення. Зокрема, було наведено висновок колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №524/9827/16-а, у якому йдеться про те, що у випадку невжиття працівником поліції заходів щодо надання водію можливості скористатись послугами адвоката під час оформлення справи про адміністративне правопорушення поліцейський порушує права водія, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Інших заяв по суті спору матеріали справи не містять.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення, судові дебати не проводяться.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов та об`єктивно оцінивши докази, суд дійшов до наступних висновків.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/ або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів. Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель. Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.
Судом встановлено, що 28.12.2025 поліцейським 4 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області капітаном поліції Павленком Семеном Ігоровичем винесено постанову серії ЕНА №6427300 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 . Зі змісту постанови вбачається, що 28.12.2025 року о 21 годині 26 хв в м. Вінниця, по вул. В`ячеслава Чорновола керуючи транспортним засобом Volkswagen Tiguan державний номерний знак НОМЕР_1 не увімкнув правий покажчик повороту під час зміни напрямку руху, а саме перестроювання з лівої смуги руху в праву, чим порушив вимоги п. 9.2.б ПДР України, за що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 510 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема ч. 2 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Згідно зі ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
На підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, зазначеного в постанові серії ЕНА №6427300 від 28.12.2025, представником відповідача надано суду відео з портативних відео реєстраторів поліцейських, які були закріплені на форменому одязі під час винесення оскаржуваної постанови та відео з відеореєстратора службового транспортного засобу. 
Дослідивши наданий суду відеозапис з портативного відеореєстратора працівника поліції ID 468855, судом встановлено, що поліцейським 4 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області капітаном поліції Павленком С.І. зупинено автомобіль Volkswagen Tiguan державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 . Поліцейським було роз`яснено ОСОБА_1 причину його зупинки, а саме порушення позивачем п. 9.2. б ПДР. Також позивачу роз`яснено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КАСУ, надано можливість надавати пояснення, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою адвоката чи іншого фахівця в галузі права тощо.
На записі з нагрудного відеореєстратора ID 468855 на 02 хв. 38 с. зафіксовано як Комишний Т.М. заявив клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з необхідністю скористатись юридичною допомогою адвоката, на що поліцейський відповів: «викликайте», та протягом безпосереднього розгляду справи про адміністративне правопорушення водій консультувався з невстановленою судом особою, з чого суд приходить до висновку, що поліцейським не порушено право позивача на користуватися юридичною допомогою адвоката чи іншого фахівця в галузі права.
Суд погоджується з твердженнями позивача про те, що у випадку відмови працівником поліції у наданні водію можливості скористатись послугами адвоката під час оформлення справи про адміністративне правопорушення поліцейський порушує права водія, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, про що наведено і у висновку колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №524/9827/16-а (п. 27 Постанови від 18 лютого 2020 року). 
Поряд з цим, як встановлено судом з відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського ID 468855, останній не відмовляв позивачу у забезпеченні права на правову допомогу, а навпаки, вказав, що позивач може запросити відповідного адвоката (захисника). 
Проте позивач, консультуючись під час складання оскаржуваної постанови по телефону з невідомою особою, не вчинив жодних дій, які були б спрямовані на прибуття такого захисника до місця розгляду справи про адміністративне правопорушення. 
Таким чином позиція позивача спростовується вищенаведеним відеозаписом з нагрудного відеореєстратора ID 468855, з якого (відеозапису) вбачається, що поліцейський погодився на участь у розгляді справи захисника (адвоката), участь якого під час розгляду справи самим же позивачем не забезпечено. 
Дослідивши відеозапис з портативного відеореєстратора працівника поліції ID 468865 судом встановлено, що позивач відмовився від дослідження наданих працівником поліції доказів вчинення правопорушення, а саме відеозапису з відеореєстратора службового транспортного засобу, оскільки вважав його не належним доказом, що зафіксовано на 7 хв відеозапису з портативного відеореєстратора працівника поліції ID 468865. Проте на 10 хв. 52 с. зазначеного відео водієм було висунуто вимогу щодо ознайомлення з відеозаписом з відеореєстратора службового транспортного засобу, на що поліцейський надав вказаний відеозапис для ознайомлення. Відтак, доводи позивача про те, що йому не були пред`явлені поліцейським докази вчинення правопорушення суд відхиляє, оскільки вони спростовуються відеозаписом з портативного відеореєстратора працівника поліції ID 468865.

Проаналізувавши відеозапис з відеореєстратора службового транспортного засобу, суд зазначає, що на 29 секунді вказаного відеозапису відображено перестроювання транспортного засобу Volkswagen Tiguan державний номерний знак НОМЕР_1 з лівої смуги руху у праву без увімкнення правого покажчику повороту, одразу після цього маневру водієві був поданий спец. сигнал з патрульного автомобіля, який рухався позаду в правій смузі руху, внаслідок чого він з ввімкненим покажчиком повороту прийняв вправо та зупинився, увімкнувши сигнал «аварійки».
З досліджених судом відеозаписів, долучених представником відповідача, вбачається, що водієм допущено зміну напрямку руху без увімкнення світлового покажчика (рух праворуч, порушення попереджувальних сигналів при перестроюванні).
Представником позивача було долучено до відповіді на відзив фотокопію пояснення до постанови серії ЕНА №6427300 від 28.12.2025 року ОСОБА_1 , викладені на папері формату А4, які були надані вже після розгляду і винесення оскаржуваної постанови, зі змісту вказаних пояснень вбачається, що водій був зупинений незаконно, працівники поліції поводили себе зухвало та упереджено, не було надано доказів вчинення правопорушення та було відмовлено у перенесенні розгляду справи у зв`язку з наданням юридичної допомоги. Суд не приймає до уваги дані пояснення, адже вони спростовуються наявними відеозаписами з портативних відеореєстраторів працівників поліції. 
Доводи, викладенні позивачем в позові, суд оцінює критично, оскільки такі спростовано наявними матеріалами справи, та вважає їх такими, що спрямовані на уникнення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності адміністративного стягнення.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.
Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Згідно п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ч. 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до п. 9.1. ПДР попереджувальними сигналами є:
а) сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою;
б) звукові сигнали;
в) перемикання світла фар;
г) увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби;
ґ) увімкнення аварійної сигналізації, сигналів гальмування, ліхтаря заднього ходу, розпізнавального знака автопоїзда;
д) увімкнення проблискового маячка оранжевого кольору.
Відповідно до п. 9.2.б. ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
Оцінюючи вищенаведене суд зазначає, що при перестоюванні водій зобов`язаний увімкнути відповідний покажчик повороту, тому відповідно до п. 9.2.б. ПДР водій, який не виконав відповідну вимогу має нести відповідальність, яка встановлена законом.
Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з п. 1.10 ПДР маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом.
Відповідно до вимог п. 9.4 ПДР України, подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.
Подавання сигналу покажчиками повороту відноситься до попереджувальних сигналів. Тобто такі дії попереджають інших учасників дорожнього руху про майбутні наміри здійснити відповідні дії, в той час інші учасники дорожнього руху при обранні поведінки при русі транспортного засобу враховують попереджувальні сигнали, подані іншими учасниками дорожнього руху. Подання попереджувальних сигналів завчасно передбачено з ціллю забезпечення безпеки дорожнього руху.
Таким чином, суд зазначає, що позивач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Tiguan державний номерний знак НОМЕР_1 не увімкнув правий покажчик повороту під час зміни напрямку руху, а саме перестроювання з лівої смуги руху в праву, чим порушив п. 9.2.б. ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. 
Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, суд прийшов до висновку про доведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення.
Позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував, що правопорушення він не вчиняв або, що його вина у цьому відсутня. Доводи представника відповідача щодо правомірності винесення працівником поліції оскаржуваної постанови позивачем не спростовані.
Відповідачем було надано належні докази на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази, суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.
Таким чином постанова серії ЕНА №6427300 від 28.12.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, є законною, а тому позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення слід залишити без задоволення.
Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
З урахуванням положень статті 139 КАС України, а також беручи до уваги те, що позовну заяву позивача залишено без задоволення, витрати позивача пов`язані зі сплатою судового збору слід залишити без відшкодування. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 7, 8, 9, 33, 122, 251, 293 КУпАП, ст. 72, 77, 90, 227, 228, 241 - 246 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА №6427300 від 28.12.2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП - залишити без задоволення.
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк після отримання рішення суду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: Департамент патрульної поліції, ЄДРПОУ 40108646, адреса місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3.

Суддя: