ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

20 лютого 2026 року	Справа №160/11163/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 в якій просить:
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 збільшеної до 100000 грн. додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок отриманої 03.09.2024 року травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за період з 01.01.2025 року і по 15.04.2025 року у відповідності до абзацу 4 пункту 1-2 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 збільшену до 100000 грн. додаткову винагороду в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок отриманої 03.09.2024 року травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за період з 01.01.2025 року і по 15.04.2025 року у відповідності до абзацу 4 пункту 1-2 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за останньою займаною посадою за час стаціонарного лікування з 01.01.2025 року і по 15.04.2025 року відповідно до абзацу 2 пункту 9 розділу 1 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за останньою займаною посадою за час стаціонарного лікування з 01.01.2025 року і по 15.04.2025 року відповідно до абзацу 2 пункту 9 розділу 1 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 № 260.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив службу у військової частини НОМЕР_1 та за період проходження служби відповідачем протиправною не нараховано та не виплачено у спірний період грошове забезпечення та додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали. 
Відповідач надав до суду відзив, просив відмовити у задоволенні позову відповідач послався на те, що у спірні періоди виплати проведено у відповідності до вимог законодавства.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
03 вересня 2024 року Позивач за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 поблизу населеного пункту Новогродівка Донецької області одержав мінно-вибухову травму, ВКСП с/3 правого стегна із вогнепальним уламковим переломом н/3 стегнової кістки зі зміщенням уламків, з дефектом м`яких тканин та наявністю сторонніх тіл, що підтверджується довідкою про обставини отримання травми (поранення, контузії, каліцтва), виданою командиром військової частини НОМЕР_1 за вих. 1863 від 13.11.2024 року.
В подальшому Позивач був евакуйований, що підтверджується картою невідкладної медичної допомоги (форма 100) від 04.09.2024.
Згідно довідки військово-лікарської комісії КНП "Микулинецька обласна фізіотерапевтична лікарня реабілітації" Тернопільської обласної ради за вих. № 249/3 від 31 грудня 2024 року, зазначається, що Позивач внаслідок травми від 03.09.2024 року, потребує тривалого лікування протягом 120 (ста двадцяти) календарних днів; за наказом МОЗ України № 370 від 04.07.2007 року травма Позивача кваліфікована як тяжка.
З 31 грудня 2024 по 15 січня 2025 року Позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП "Микулинецька обласна фізіотерапевтична лікарня реабілітації" Тернопільської обласної ради з діагнозами: МВТ (03.09.2024), ВОСП с/з правого стегна, консолідуючий перелом правої стегнової кістки із наявністю апарата зовнішньої фіксації, лікований оперативно, СПО (04.09.2024), ПХО рани правого стегна, постановка АЗФ правої стегнової кістки, СПО (05.09.2024), ПХО ран, видалення стороннього тіла (куля) з правого колінного суглобу, операція (12.09.2024) ВХО правого стегна, відкрита репозиція перелому стегнової кістки, перемонтаж АЗФ, операція (19.09.2024), ВХО правого стегна, лаваж, операція (03.10.2024), ВХО рани правого стегна, дебридмент, лаваж, геморагічний васкуліт, шкірно-суглобова форма, гострий перебіг, активність ІІІ ступеня, наслідки МВТзі стійким цефалгічним та астенічним синдромом, вестибулярними пароксизмами та неврологічною мікросимптоматикою, синдром інсомнії, що підтверджується випискою № 4200 із медичної карти стаціонарного хворого від 15.01.2025 року.
З 15 січня 2025 по 24 лютого 2025 року Позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП "Тернопільська обласна клінічна лікарня" Тернопільської обласної ради з наслідками травми від 03.09.2024 року, що підтверджується випискою № 00935 із медичної карти стаціонарного хворого від 24.02.2025 року.
З 24.02.2025 року по 15 квітня 2025 року Позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП "Чортківська центральна міська лікарня" Чортківської міської ради з наслідками травми від 03.09.2024 року, що підтверджується довідкою № 210 від 15.04.2025 року.
Позивач в позовній заяві зазначив, що з 01 січня 2025 року Відповідач не зійснює Позивачу належні, згідно чинного законодавства України, виплати, а саме:
- відповідно до абзацу 2 пункту 9 розділу 1 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 № 260;
- відповідно до пункту 1-2 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»
Судом встановлено та не заперечується позивачем, що згідно банківської виписки за картковим рахунком Позивача вбачається, що за період з січня 2025 року Відповідач здійснив такі виплати:
- 15.01.2025 - 23780, 31 грн (як зазначив сам позивача - є виплатою грошового забезпечення за останньою займаною посадою згідно абзацу 2 пункту 9 розділу 1 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 № 260, за минулий місяць грудень 2024 року);
- 23.01.2025 - 98500,00 грн (як зазначив сам позивача є виплатою додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168, за минулий місяць грудень 2024 року); 
- 13.02.2025 - 23529, 78 грн (як зазначив сам позивача - виплата грошового забезпечення за останньою займаною посадою за січень 2025 року);
- 22.02.2025 - 47661, 29 грн (як зазначив сам позивача - є виплатою додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168, за січень 2025 року);
- 13.03.2025 - 423,55 грн (як зазначив сам позивача - виплата грошового забезпечення за останньою займаною посадою за лютий 2025 року); 
- 12.04.2025 року - 15 527,16 грн. (як зазначив сам позивача - виплата грошового забезпечення за останньою займаною посадою за березень 2025 року). 
З огляду на вищевикладене, грошове забезпечення не виплачено за квітень 2025 року, додаткова винагорода не виплачена за лютий-квітень 2025 року.
При цьому, в позовній заяві сам позивач зазначає, що грошове забезпечення за лютий та березень 2025 року виплачено не в повному обсязі, та додаткова винагорода за січень 2025 року виплачена не в повному обсязі.
Тобто, з наданих доказів судом встановлено, що за січень 2025 року грошове забезпечення відповідачем виплачено.
Відповідач доказів на спростування вищевказаного не надав.
27.02.2022 року на підставі Указу Президента України № 64/2022, «Про введення воєнного стану в Україні», Указу Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», наказу Міністра оборони України № 2 «Про призов на військову службу резервістів в особливий період» відповідно до пунктів 5 і 6 частини другої статті 4 Закону України "Про правовий режим надзвичайного стану", на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України та відповідно до пункту 21 статті 106 Конституції України, позивач був прийняти за мобілізаційною потребою для укомплектування військової частини НОМЕР_2 , та з 26 лютого 2022 року прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою та зарахований на всі види забезпечення.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 2232-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно до статті 1 Закону № 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
За змістом частин першої-четвертої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Президентом України 24.02.2022 прийнято Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX. Відповідно до пункту 1 Указу № 64/2022 воєнний стан діє з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому продовжено відповідними Указами Президента України, та який триває по день розгляду даної справи.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з пунктом 1-2 Постанови № 168, виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260), визначено механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.
Пунктом 11 розділу XXXIV Положення № 260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Пунктом 12 розділу XXXIV Положення № 260 встановлено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Так, посилання відповідача про відсутність довідки про обставини травми судом не приймаються, оскільки самим відповідачем видано довідку за вих. 1863 від 13.11.2024 року.
Крім того, як вбачається з виписки, яка надана позивачем, до січня 2025 року відповідач виплачував і грошове забезпечення і додаткову винагороду, що свідчить про те, що у відповідача були в наявності всі необхідні документи для проведення відповідних виплат.
Також, відповідач не надав окремого клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, як це передбачено КАС України, проте, суд зазначає, що оскільки позивач отримав тяжке поранення та перебував на стаціонарному лікуванні, то відсутні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відтак, суд повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст.243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 збільшеної до 100000 грн. додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок отриманої 03.09.2024 року травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за період з 01.01.2025 року по 15.04.2025 року у відповідності до абзацу 4 пункту 1-2 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 збільшену до 100000 грн. додаткову винагороду в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок отриманої 03.09.2024 року травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за період з 01.01.2025 року по 15.04.2025 року у відповідності до абзацу 4 пункту 1-2 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з урахуванням виплачених за цей період сум.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за останньою займаною посадою за час стаціонарного лікування з 01.02.2025 року по 15.04.2025 року відповідно до абзацу 2 пункту 9 розділу 1 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за останньою займаною посадою за час стаціонарного лікування з 01.02.2025 року по 15.04.2025 року відповідно до абзацу 2 пункту 9 розділу 1 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 № 260 з урахуванням виплачених за цей період сум.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова