Справа № 522/22330/25-Е
Провадження № 2/522/3952/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Чорнухи Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання Донцової Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій просить стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» суму заборгованості у розмірі 184682,91 гривень, яка складається з: 137491,01 гривень - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 47191,90 гривень - заборгованість за процентами; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, зокрема витрати з оплати судового збору у розмірі 2422,40 гривень, та витрати на правничу допомогу у розмірі 20200,00 гривень. 
Позовну вимогу обґрунтовано тим, що 31.01.2023 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, у зв`язку з чим надав згоду та підтвердив, що заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, що розміщені за посиланням www.a-bank.com.ua, становлять договір про надання банківських послуг. 31.01.2023 відповідачем заповнено та підписано заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, відповідно до якої просив відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 та встановити кредитний ліміт, а також паспорт споживчого кредиту.Таким чином, 31.01.2023 між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого сторони погодили відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок та строки повернення коштів, строк кредитування. Відповідачу відкрито рахунок № НОМЕР_2 (IBAN НОМЕР_1 ) та видано картки № НОМЕР_3 , строком дії до 12/28, та № НОМЕР_4 , строком дії до 12/31. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, не сплачував обов`язкові платежі у встановлені строки, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 184682,91 гривень, яка складається з: 137491,01 гривень - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 47191,90 гривень - загальний залишок заборгованості за процентами.
За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані для розгляду судді Чорнусі Ю.В.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання на 17.12.2025.
У судове засідання 17.12.2025 сторони не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи судом. У прохальній частині позовної заяви представник позивача просив розглядати справу без його участі та зазначив про відсутність заперечень щодо ухвалення судом заочного рішення у справі. Відповідач про причини неявки суду не повідомив, клопотання та заяви не подавав. Розгляд справи відкладено на 19.02.2026 у зв`язку з неявкою відповідача у справі.
У судове засідання 19.02.2026 сторони не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи судом. Відповідач про причини неявки суду не повідомив, клопотання та заяви не подавав. 
Відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682св19) зазначив про те, що у разі, коли наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Оскільки судом вжито всіх заходів для забезпечення належного сповіщення відповідача про судовий розгляд, однак відповідач до суду не з`являвся, про причини неявки до суду не повідомляв, не подав відзив, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення судом, суд дійшов висновку про необхідність розглядати справу по суті за відсутності відповідача, за правилами заочного розгляду справи та на підставі наявних у справі доказів, згідно з вимогами ч. 4 ст. 223 ЦПК України та ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою у судові засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.
На підставі ч. 1 ст. 244 ЦПК України суд 19.02.2026 перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 03.03.2026.
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши оцінку доказам, наявним у справі, суд дійшов наступних висновків.
Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України).
Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Положеннями ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Стаття 1055 ЦК України встановлює вимоги до форми кредитного договору, зокрема кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Отже, особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов.
Суд встановив, що 31.01.2023 ОСОБА_1 приєднався до умов та правил надання банківських послуг в Акціонерному товаристві «Акцент-Банк», у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Акціонерному товаристві «Акцент-Банк». Таким чином відповідач надав свою згоду на те, що ця анкета-заява разом із умовами та правилами надання банківських послуг, що розміщені за посиланням https://a-bank.com.ua, становить між сторонами договір про надання банківських послуг, умови якого відповідачу зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.
Згідно із заявою щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 31.03.2023, наявною у матеріалах справи, відповідач просив відкрити поточний рахунок у гривні на наступних умовах: вид кредиту — кредитний ліміт на поточний рахунок; тип кредиту — кредитування рахунку; мета отримання кредиту — споживчі цілі; пільговий період користування кредитним лімітом становить до 62 днів за ставкою 0,000001%. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3.4% на місяць; строк кредитування (строк дії кредитної лінії) - 240 місяців; порядок погашення - щомісяця, до останнього дня поточного місяця включно, в розмірі не менше 4% від заборгованості та не менше нарахованих відсотків за користування кредитом, та не менше 100 гривень й не більше повного розміру заборгованості за договором про споживчий кредит.
Кредит надається клієнту відповідно до тарифів, які розміщуються на веб-сайті банку у розділі «Картки» (п. 9 заяви щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 31.03.2023).
Підписуючи заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 31.03.2023 відповідач підтвердив та погодився з тим, що до укладення цієї угоди ознайомився з актуальними умовами та правилами надання банківських послуг, що розміщені за посиланням www.a-bank.com.ua/terms, та до укладення цієї угоди ознайомлений з інформацією, яка розміщується на веб-сайті та доступна за посиланням www.a-bank.com.ua, в повному об?ємі, відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг; беззастережно погодився із тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту.
У довідці за картами, наданій позивачем, міститься інформація про відкриття відповідачу рахунку № НОМЕР_2 та видачу карток: № 5169155151964333, строком дії до грудня місяця 2031 року; № 5225315001179167, строком дії до грудня місяця 2028 року.
З довідки за лімітами, виданої Акціонерним товариством «Акцент-Банк», та доданої до позовної заяви, вбачається, що 31.01.2023 клієнту встановлено кредитний ліміт у розмірі 0 гривень, 10.05.2023 банком збільшений кредитний ліміт до 30000,00 гривень, 17.12.2023 банком збільшений кредитний ліміт до 60000,00 гривень, 01.02.2024 банком збільшений кредитний ліміт до 80000,00 гривень, 01.06.2024 банком збільшений кредитний ліміт до 100000,00 гривень, 17.06.2024 банком збільшений кредитний ліміт до 105000,00 гривень та 17.06.2024 зменшений кредитний ліміт до 105000,00 гривень.
До матеріалів справи додана копія паспорту споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена», у якому зазначена інформація про основні умови кредитування, щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, підписаного відповідачем 31.03.2023.
У матеріалах справи наявна виписка по картці ОСОБА_1 за рахунком № НОМЕР_5 за період 31.03.2023-14.07.2025, у якій відображено рух коштів по рахунку та містяться відомості про наявність заборгованості у відповідача станом на 01.07.2025 у розмірі 184682,91 гривень.
У матеріалах справі відсутні докази повернення відповідачем коштів, отриманих від позивача у кредит. Отже, відповідачем порушено виконання зобов`язань за договором.
Відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, надати докази на спростування тверджень, наведених у позовній заяві, подати контррозрахунок заборгованості. Докази оплати відповідачем заборгованості у матеріалах справи відсутні.
Досліджені під час розгляду справи докази є належними, допустимими, у своїй сукупності достатніми для висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 184682,91 гривень.
Щодо вимог про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу та витрат зі сплати судового збору.
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно з ч. 3-4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).
Верховний Суд у постанові від 22 листопада 2023 року у справі № 591/2393/18 зазначив: "суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України."
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23 сформульовано такий висновок: «Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи».
Згідно із ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, сторони у судові засідання не з`являлись, справа не становить значного суспільного інтересу, впливає виключно на відносини між кредитором та боржником, з огляду на предмет і ціну позову, суд вважає, витрати на правничу допомогу у розмірі 20200,00 гривень неспівмірними. Суд також вважає, що представником позивача не доведено необхідність, невідворотність та обгрунтованість таких витрат на правничу допомогу: перевірка комплектності документів, визначення підсудності справи, надання клієнту реквізитів для сплати судового збору - 500,00 гривень, моніторинг справи в суді - 5100,00 гривень, перевірка судового рішення та виконавчого документа на відповідність обов`язкових реквізитів - 400,00 гривень. Окрім позовної заяви з додатками, представником позивача у справі не подавались документи, тому відповідні витрати не можуть бути стягнуті з відповідача. 
З урахуванням критеріїв співмірності та розумності, необхідності та обгрунтованості певних видів витрат, суд вважає, що на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 8200,00 гривень.
До матеріалів справи долучена копія платіжного доручення від 20.08.2025 про сплату позивачем суми судового збору в розмірі 2422,40 гривень. Факт надходження та зарахування сплачених коштів до спеціального фонду Державного бюджету України суд встановив при відкритті провадження у справі. З урахуванням того, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 гривень.
Повний текст заочного рішення суду складений 10.03.2026.
Керуючись ст. ст. 2, 4-5, 141, 263-265, 268, 280-289, 352, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 509, 525-527, 530, 610, 625- 629, 634, 1049, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (ЄДРПОУ: 14360080, адреса: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11) суму заборгованості у розмірі 184682,91 гривень (сто вісімдесят чотири тисячі шістсот вісімдесят дві гривні 91 коп.), яка складається з: 137491,01 гривень (сто тридцять сім тисяч чотириста дев`яносто одна гривня 01 коп.) - заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту); 47191,90 гривень (сорок сім тисяч сто дев`яносто одна гривня 90 коп.) - заборгованість за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (ЄДРПОУ: 14360080, адреса: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11) витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 гривень (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (ЄДРПОУ: 14360080, адреса: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8200,00 гривень (вісім тисяч двісті гривень 00 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст заочного рішення складений 10.03.2026.

Суддя Юлія ЧОРНУХА