Придніпровський районний суд м.Черкаси    

Справа № 711/12154/25
Провадження № 2/711/769/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
заочне

13 лютого 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого – судді Позарецької С.М.,
при секретарі – Буйновській А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -
в с т а н о в и в :
Позивач ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.03.2023 між ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за № 89243Га3чр, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб MERCEDES-BENZ (д.р.н. НОМЕР_1 ).
Як зазначено, 27.12.2023 о 17:50 на бульв. Шевченка, 286 у м. Черкаси сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля MERCEDES-BENZ (д.р.н. НОМЕР_2 ), яким керував водій ОСОБА_2 (власник автомобіля – ОСОБА_2 ) та автомобіля MERCEDES-BENZ (д.р.н. НОМЕР_3 ), яким керувала водій ОСОБА_1 (відповідач), внаслідок чого було пошкоджено автомобіль MERCEDES-BENZ (д.р.н. НОМЕР_2 ), що був застрахований ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 89243Га3чр від 02.03.2023 (механічні пошкодження ТЗ зафіксовані у відповіді від НПУ № 3023362411181976 про ДТП та акті огляду пошкодженого ТЗ з фото-додатками).
Як вбачається з відповіді від НПУ № 3023362411181976 та постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.01.2024 (справа № 711/18/24), дорожньо-транспортна пригода сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України (ст. 124 КУпАП).
Позивач вказує, що страхувальник звернувся до нього з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та із заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.
Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № АRХ3992279 від 12.01.2024 та умов Договору страхування № 89243Га3чр від 02.03.2023, розмір страхового відшкодування склав 230 278 грн. 18 коп., яке ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» було сплачено на СТО, що підтверджується платіжною інструкцією № 1029878 від 15.01.2024. Згідно з п. 28.13 Договору страхування № 89243Га3чр від 02.03.2023 при пошкодженні ТЗ розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої Договором франшизи.
Taким чином, позивач вважає, що до АТ «Страхова компанія «АРКС» (правонаступника АТ «CК «AXA СТРАXУВАНHЯ»), перейшло право вимоги на отримання від винної особи ( ОСОБА_1 ) компенсації матеріальної шкоди, заподiяної власнику автомобiля MERCEDES-BENZ (д.p.н. НОМЕР_4 – ОСОБА_3 ), внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.12.2023 о 17:50 на бульв. Шевченка, 286 у м. Черкаси.
Ha момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди ( ОСОБА_1 ) за шкоду, заподiяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу MERCEDES-BENZ (д.p.н. НОМЕР_5 ) була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПРАТ СК «IНТЕР-ПОЛIC», згiдно з полісом № НОМЕР_6 .
20.02.2024 АТ «Страхова компанія «АРКС» звернулося до ПРАТ СК «IНТЕР-ПОЛIC» із заявою про виплату страхового відшкодування за вих. № 1719/18/ЦВ. ПРАТ СК «IНТЕР-ПОЛIC» було розраховано страхове відшкодування в розмірі 141 581 грн. 59 коп. Відповідно до угоди про здійснення страхового відшкодування від 10.03.2025, ПРАТ СК «IНТЕР-ПОЛIC», з урахуванням знижки, фактично було здійснено на користь АТ «Страхова компанія «АРКС» виплату страхового відшкодування в розмірі 130 255 грн. 06 коп.
У позовній заяві також вказано, що автомобіль MERCEDES-BENZ (д.р.н. НОМЕР_1 ) неодноразово відновлювався ремонтом до зазначеної вище страхової події (про що свідчить роздруківка з системи" AudaHistory" на базі платформи "Audatex", яка дає інформацію про загальну вартість, ремонту транспортного засобу), отже є підстави, як на думку позивача, для застосування коефіцієнту фізичного зносу.
Тож, ПРАТ СК «IНТЕР-ПОЛIC» було розраховано коефіцієнт фізичного зносу в розмірі 0,44 та застосовано коефіцієнт фізичного зносу до вартості замінюваних матеріалів, зазначених в рахунку-фактурі № ГА-0000013, який підтверджує реально понесені витрати на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля.
За таких обставин, сума збитків, які не відшкодовані на дату подання позову становить 88696 грн. 59 коп. (230278,18 грн. – 141581,59 грн. = 88696,59 грн.).
З метою досудового врегулювання спору АТ «Страхова компанія «АРКС» 16.09.2025 була направлена на адресу відповідача простим листом претензія за вих. № СУ/013516/4-3, якого було отримано відповідачем, що підтверджується її відповіддю вих. № 1 від 26.09.2025. Однак, з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків в повному обсязі.
Враховуючи зазначені вище обставини, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 88696 грн. 59 коп. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також судовий збір в сумі 3 028 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 26.12.2025 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Вказана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Крім того, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. До того ж, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали.
Відзив на позовну заяву не подано.
У судове засідання представник позивача ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Водночас, 11.02.2026 до суду надійшла письмова заява представника позивача за довіреністю – Волчек Н. М. про розгляд справи без участі представника Товариства. Крім того, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явилася, хоча повідомлялася судом у встановленому законом порядку про місце, день і час розгляду справи, шляхом направлення судової повістки за відомим зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ст.ст. 223, 130, 131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст. 8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Відзив на позовну заяву не подано.
Справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, яка повідомлялася судом у встановленому законом порядку про час, дату і місце розгляду справи та не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву проти позову, а представник позивача не заперечувала проти такого порядку розгляду справи.
Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 02.03.2023 між ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 89243Га3чр. Предметом даного Договору є майнові інтереси Страхувальника ( ОСОБА_2 ), що не суперечить закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом MERCEDES-BENZ (д.р.н. НОМЕР_2 ).
27.12.2023 о 17 год. 50 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «MERCEDES BENZ B200», державний реєстраційний номер НОМЕР_7 по бульв. Шевченка, 286 у м. Черкаси, порушуючи вимоги п.п. 2.3 «б», 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не зреагувала на її зміну, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималася безпечної дистанції та скоїла зіткнення з автомобілем «MERCEDES BENZ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який зупинився попереду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Вказані обставини встановлені під час розгляду Придніпровським районним судом м. Черкаси справи № 711/18/24, за результатами розгляду якої винесено постанову від 16.01.2024 про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., а також стягнуто з неї на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. Це судове рішення набрало законної сили.
Суд звертає увагу на те, що вказані обставини не доказуються при розгляді цієї справи, враховуючи положення ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, якими визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
За даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 , - автомобіль MERCEDES-BENZ (д.р.н. НОМЕР_2 ) належить ОСОБА_2 . Крім того, за даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 , - автомобіль MERCEDES-BENZ (д.р.н. НОМЕР_3 ), яким керувала водій ОСОБА_1 (відповідач у даній справі), належить ОСОБА_4 . Вказані відомості також підтверджуються відповіддю НПУ (ідентифікатор картки ДТП в системі НПУ - 3023362411181976).
28.12.2023 власник пошкодженого автомобіля MERCEDES-BENZ (д.р.н. НОМЕР_2 ) – ОСОБА_2 звернувся у АТ «СК «АРКС» із заявою про подію та про виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу, згідно з Договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 89243Га3чр від 02.03.2023.
З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля MERCEDES-BENZ (д.р.н. НОМЕР_2 ), 28.12.2023 проведено його огляд, про що складено акт огляду транспортного засобу та отримано ремонтну калькуляцію № 1.003.23.0 від 04.01.2024, згідно з якою, загальна вартість ремонту складає 230 278 грн. 18 коп.
На підставі зібраних документів та заяви про виплату, яка подана власником пошкодженого транспортного засобу MERCEDES-BENZ (д.р.н. НОМЕР_2 ), складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт № ARX3992279 від 12.01.2024 на суму 230 278 грн. 18 коп.
АТ «СК «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування, згідно з актом № ARX3992279 від 12.01.2024, в розмірі 230 278 грн. 18 коп., на рахунок ФОП ОСОБА_5 , який проводив ремонт пошкодженого транспортного засобу MERCEDES-BENZ (д.р.н. НОМЕР_2 ), відповідно до рахунку-фактури № ГА-0000013 від 04.01.2024, що підтверджується платіжною інструкцією № 1029878 від 15.01.2024.
Крім того, як уже зазначалось вище, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.12.2023 о 17:50 на бульв. Шевченка, 286 у м. Черкаси, є відповідач ОСОБА_1 , а її цивільно-правова відповідальність, на момент дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована в ПрАТ СК «IНТЕР-ПОЛIC», згiдно з полісом № EP217642146.
20.02.2024 АТ «СК «АРКС» звернувся до страхової компанії відповідача – ПрАТ СК «IНТЕР-ПОЛIC» із заявою № 1719/18ЦВ про виплату страхового відшкодування.
Між АТ «СК «АРКС» та ПрАТ СК «IНТЕР-ПОЛIC» було укладено угоду про здійснення страхового відшкодування від 10.03.2025 та Додаток № 1 до Угоди від 10.03.2025, відповідно до якої розмір страхового відшкодування становить 141 581 грн. 59 коп., а узгоджений між сторонами розмір страхового відшкодування складає 130 255 грн. 06 коп.
ПрАТ СК «IНТЕР-ПОЛIC» виплатило АТ «СК «АРКС» страхове відшкодування у розмірі 130 255 грн. 06 коп., з урахуванням зносу автомобіля MERCEDES-BENZ (д.р.н. НОМЕР_2 ), застосувавши коефіцієнт фізичного зносу до вартості замінюваних матеріалів – 0,44.
Враховуючи вказані вище обставини, АТ «СК «АРКС» отримав право вимоги на таке відшкодування у розмірі 88696 грн. 59 коп. (230 278,18 грн. – 141581,59 грн. = 88696,59 грн.).
Також встановлено, що з метою досудового врегулювання спору АТ «Страхова компанія «АРКС» 16.09.2025 направлено на адресу відповідача простим листом претензію за вих. № СУ/013516/4-3, який було отримано відповідачем, що підтверджується її відповіддю вих. № 1 від 26.09.2025. Однак, з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків в повному обсязі.
Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі викладених вище фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України)
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Цивільне процесуальне законодавство закріплює положення щодо того, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому жодні докази для суду не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ч. 2 ст. 16 ЦК України визначені способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
За нормами статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою (постанова ВС від 22.01.2019 у справі № 676/518/17). 
Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Частина друга статті 1166 ЦК встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно з положеннями статті 11 ЦК України, заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.
Слід зазначити, що Закон України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виниклих правовідносин) - є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 цього Закону).
Відповідно до ст. 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п. 22.1 ст. 22 цього Закону).
Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого- це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (п.п. 1 п. 1 ст. 28 цього Закону).
Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. 
При укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику (п. 17.3 ст. 17 Закону).
За обставин цієї справи винуватцем у дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої застрахований автомобіль зазнав механічних пошкоджень, є відповідач.
Відповідно до ст. 979 ЦК України Договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування). Вимоги щодо укладення договорів страхування за окремими класами страхування/категоріями страхових ризиків для врегулювання правовідносин, за якими вимагається обов`язкова наявність договору, можуть бути визначені законодавством.
Статтею 1 Закону України «Про страхування» (в редакції від 07.03.1996 зі змінами і доповненнями, тобто у редакції, чинній на момент страхової події 27.12.2023) визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 цього Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 зі змінами і доповненнями). 
Згідно зі ст. 6 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 зі змінами і доповненнями, добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком.
Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.
Видами добровільного страхування можуть бути, зокрема страхування наземного транспорту (крім залізничного) (п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування» від 07.06.1996 зі змінами і доповненнями).
Пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 зі змінами і доповненнями, встановлено, що страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.
Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України "Про страхування" від 07.03.1996 зі змінами і доповненнями).
Статтею 27 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 зі змінами і доповненнями, передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Пунктом 69 частини 1 статті 1 Закону України «Про страхування» (у редакції від 18.11.2021 зі змінами і доповненнями) визначено, що страхування - це правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством. Крім того, за п. 50 ч. 1 ст. 1 цього Закону, передбачено, що страхова виплата (страхове відшкодування) - грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства.
Відповідно до п.п. 3, 10 ч.1 ст. 4 цього Закону від 18.11.2021 зі змінами і доповненнями, до класів страхування іншого, ніж страхування життя, належать, зокрема клас 3 - страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного рухомого складу); клас 10 - страхування відповідальності, яка виникає внаслідок використання наземного транспортного засобу (у тому числі відповідальності перевізника). Загальні умови, вимоги до договору страхування, а також предмет договору і об`єкт страхування визначені у ст. 89 Закону України «Про страхування» (в редакції, чинній на час виниклих правовідносин). Положення стосовно сторін договору страхування та інших осіб передбачені у ст. 90 цього Закону.
Відповідно до ст. 97 згаданого Закону від 18.11.2021 зі змінами і доповненнями, договір страхування укладається виключно в письмовій формі з дотриманням вимог Цивільного кодексу України, встановлених до письмової форми правочину, та оформляється у паперовій формі або у формі електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", або в порядку, передбаченому законодавством про електронну комерцію. Договір страхування життя може бути укладений шляхом складання одного документа (договору страхування), який підписується сторонами, або шляхом обміну листами, документами, які підписуються стороною, що їх надсилає. У разі подання страхувальником письмової заяви за формою, встановленою страховиком, про намір укласти договір страхування такий договір може бути укладений шляхом надсилання страхувальнику відповідної переддоговірної інформації і документів та видачі страхувальнику страхового свідоцтва (поліса), що не містить розбіжностей з поданою заявою, крім випадків, якщо страхувальник надав на це попередню згоду у заяві. Страхувальник має право відмовитися від договору страхування, якщо поліс містить розбіжності із заявою, протягом 45 днів з дня його отримання, а страховик зобов`язаний повернути отримані кошти за таким договором у повному обсязі.
Договором страхування визначається перелік документів, що підтверджують факт та обставини настання страхового випадку і розмір заподіяної шкоди (збитку), а також форма, спосіб та порядок подання таких документів, якщо інше не передбачено законодавством України. Обов`язок підтвердження факту настання події, яка може бути визнана страховим випадком за договором страхування, покладається на страхувальника або іншу особу, визначену договором страхування. У разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страховик зобов`язаний встановити факт, причини та обставини такої події та прийняти з урахуванням умов договору страхування рішення про визнання або невизнання випадку страховим. Здійснення страхової виплати проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених договором страхування) і рішення страховика про визнання випадку страховим та здійснення страхової виплати (страхового акта). У разі визнання випадку страховим страховик здійснює страхову виплату страхувальнику (іншій особі, визначеній договором страхування або законодавством) відповідно до умов договору страхування або законодавства (ч.ч. 1-4 ст.102 цього Закону від 18.11.2021 зі змінами і доповненнями).
Відповідно до ст. 108 Закону України «Про страхування» (в редакції від 18.11.2021 зі змінами і доповненнями), страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.
Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди з відшкодування останньої.
Згідно зі статтею 993 ЦК України, до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Тобто, до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди в деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому в деліктному зобов`язанні, в межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Суброгація (subrogation) – це перехід до страховика на підставі відповідного акту права вимоги, яке страхувальник має щодо особи, винної у збитках. Це правило поширюється на страховика лише на суму фактично виплаченого ним страхового відшкодування (передання страхувальником страховикові права на стягнення заподіяної шкоди з третіх (винних) осіб у межах виплаченої суми). З латинської термін «суброгація» перекладається як «заміщення, обрання взамін». Суброгація випливає безпосередньо із закону і не потребує підтвердження договором страхування. Доказами наявності у страховика права вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди, є договір страхування і документ, який підтверджує виплату страхового відшкодування. Основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке виникло із заподіяння шкоди та у зв`язку з яким було виплачено страхове відшкодування і заміну в ньому кредитора.
До таких випадків, зокрема, відноситься виплата страховиком за договором страхування страхового відшкодування страхувальнику (потерпілому), внаслідок чого до такого страховика переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Тобто, суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та положення Закону України «Про страхування» (в редакції, чинній на час виниклих правовідносин). 
Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого. Тобто, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого деліктного зобов`язання. У такому разі, страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.04.2018 в справі № 910/3165/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 в справі № 910/2603/17.

Вирішуючи цей спір, судом достеменно встановлено, що на підставі страхового акта № ARX3992279 від 12.01.2024 та розрахунку суми страхового відшкодування, позивач здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок ФОП ОСОБА_5 , який проводив ремонт пошкодженого транспортного засобу MERCEDES-BENZ (д.р.н. НОМЕР_2 ), відповідно до рахунку-фактури № ГА-0000013 від 04.01.2024, у розмірі 230 278 грн. 18 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 1029878 від 15.01.2024.
Слід зазначити, що відповідачем не оспорюються вказані розрахунки та розмір виплат.
Водночас, звернувшись до страхової компанії відповідача – ПрАТ СК «IНТЕР-ПОЛIC» із заявою на виплату страхового відшкодування, між АТ «СК «АРКС» та ПрАТ СК «IНТЕР-ПОЛIC» було укладено угоду про здійснення страхового відшкодування від 10.03.2025 та Додаток № 1 до Угоди від 10.03.2025, відповідно до якої розмір страхового відшкодування становить 141 581 грн. 59 коп., а узгоджений між сторонами розмір страхового відшкодування складає 130 255 грн. 06 коп.
Так, ПрАТ СК «IНТЕР-ПОЛIC» на підставі полісу ЕР 217642146, яким був забезпечений транспортний засіб MERCEDES-BENZ номерний знак НОМЕР_3 та відповідних угод, виплатила АТ «СК «АРКС» страхове відшкодування у розмірі 130 255 грн. 06 коп., з урахуванням зносу автомобіля MERCEDES-BENZ (д.р.н. НОМЕР_2 ), застосувавши коефіцієнт фізичного зносу до вартості замінюваних матеріалів – 0,44.
Оскільки, розмір витрат АТ «СК «АРКС» на виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу MERCEDES-BENZ (д.р.н. НОМЕР_2 ), складає 230 278 грн. 18 коп., при цьому ПрАТ СК «IНТЕР-ПОЛIC» (цивільно-правова відповідальність у якій була застрахована винуватцем дорожньо-транспортної пригоди) погодила розмір страхового відшкодування в сумі 141 581 грн. 59 коп., то залишок коштів, що підлягають стягненню з відповідача, складає 88696 грн. 59 коп. (230278,18 грн. – 141581,59 грн. = 88696,59 грн.).
Таким чином, АТ «СК «АРКС» має право вимоги до винуватця дорожньо-транспортної пригоди – відповідача у справі, ОСОБА_1 . Крім того, встановлені судом обставини дають підстави вважати, що саме відповідач у справі повинна сплатити до страхової компанії грошові кошти, які останньою були сплачені потерпілому від дорожньо-транспортної пригоди.
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі, а саме, - необхідно стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 88696 грн. 59 коп.
При цьому, слід зазначити, що відповідач не скористалася правом подати відзив на позов та докази на спростування доводів позивача.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним документом № 1179702 від 11.12.2025.
Таким чином, оскільки позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі – 3028 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268 ЦПК України суд, -
в и р і ш и в :
Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_10 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (код ЄДРПОУ 20474912, м. Київ, вул. Іллінська, 8) грошові кошти у розмірі 88696грн. 59коп., а також судовий збір у розмірі 3028грн. 00коп., а всього - 91724грн. 59коп.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складений 09.03.2026.

Головуючий суддя С.М. Позарецька