ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2026 року м.Дніпро Справа № 904/6136/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі: головуючого судді Мартинюка С.В. (доповідач у справі) 
суддів: Соп`яненко О.Ю., Фещенко Ю.В. 
секретар судового засідання: Рибалка Г.Д.
представники сторін:
від скаржника: Догонова Т.В. (адвокат);
від позивача: Бедрінець А.І. (адвокат);
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.2026 (повний текст складено 23.01.2026) та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2026, суддя Євстигнеєва Н.М.
у справі №904/6136/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стілмаг", м. Дніпро
до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", м. Дніпро
про стягнення 1 291 776,42грн
та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", м. Дніпро
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стілмаг", м. Дніпро
про стягнення 81 422,55грн

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 
Товариство з обмеженою відповідальністю "Стілмаг" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" заборгованість у розмірі 1 291 776,42грн, з яких:
- основний борг у розмірі 1 184 323,33грн;
- пеня у розмірі 27 834,34грн;
- 3 % річних у розмірі 22 871,56грн;
- інфляційні втрати у розмірі 56 747,19грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про закупівлю №24264 від 03 жовтня 2024 року в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.
17.11.2025 року до Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі надійшла зустрічна позовна заява Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стілмаг" пеню у розмірі 29 178,94грн, штраф за не поставку товару в строк та поставку товару не в повному обсязі у розмірі 37 343,34 грн, штраф за поставку товару неналежної якості у розмірі 14 900,27 грн.
Відповідач визнає вимоги зустрічної позовної заяви частково в сумі 20 498,42грн, в іншій частині вважає позовні вимоги зустрічного позову недоведеними, необґрунтованими та безпідставними. ТОВ "Стілмаг" виконало взяті на себе зобов`язання у відповідності до умов договору в межах замовленого ПАТ "ДТРЗ" товару, нарахування штрафних санкцій за не поставку товару в даному випадку є безпідставним.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ОСКАРЖУВАНОГО СУДОВОГО РІШЕННЯ У СПРАВІ
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.20265 у справі №904/6136/25 позовні вимоги ТОВ "Стілмаг" до ПрАТ "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" про стягнення 1 291 776,42 грн задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на користь ТОВ "Стілмаг" заборгованість у розмірі 1 184 323,33 грн, пеня у розмірі 27 455,24 грн, інфляційні втрати у розмірі 53 367,27 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 15 181,75 грн. В решті позовних вимог (про стягнення 3 % річних у розмірі 22 871,56 грн, пені у розмірі 379,10 грн та інфляційних втрат у розмірі 3 379,92 грн) відмовлено. Позовні вимоги за зустрічним позовом ПрАТ "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" до ТОВ "Стілмаг" про стягнення 81 422,55 грн задоволено. Стягнуто з ТОВ "Стілмаг" на користь ПрАТ товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" пеню у розмірі 29 178,94 грн, штраф за не поставку товару в строк та поставку товару не в повному обсязі у розмірі 37 343,34 грн, штраф за поставку товару неналежної якості у розмірі 14 900,27 грн, витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.
Судове рішення мотивоване тим, відповідачем за первісним позовом отримано продукцію, строк оплати за яку настав, але не здійснено оплати, що є порушенням договірних зобов`язань та положень закону (ст. 655, 692, 712 ЦК України, ч.1 ст. 265 ГК України).
В обґрунтування задоволення зустрічних позовних вимог суд першої інстанції зазначив, що ТОВ "Стілмаг" на замовлення ПрАТ "ДТРЗ" від 20.03.2025 не забезпечив поставку товару у встановлені строки та виконав зобов`язання не в повному обсязі.
Додатковим рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2026 у справі №904/6136/25 заяву ТОВ "Стілмаг" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (ідентифікаційний код 00659101) на користь ТОВ "Стілмаг" (ідентифікаційний код 44816035) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 24 484, 61грн.
Додаткове рішення мотивоване тим, що обсяг наданої позивачу правничої допомоги, з урахуванням законодавчих критеріїв визначення витрат на професійну правничу допомогу при їх розподілі, а також зважаючи на критерій розумного розміру, що пропагується й застосовується Європейським судом з прав людини, є недостатньо обґрунтованим позивачем.
Суд першої інстанції вирішив, що справедливою та співрозмірною у співвідношенні до предмета спору й ціни позову сумою за добросовісне надання правничої допомоги у цій справі, яку за результатом її розгляду можна в порядку розподілу покласти на відповідача, є сума 25000,00 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погодившись з рішенням суду, через систему “Електронний суд” Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.2026 по справі №904/6136/25 в частині стягнення з ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» на користь ТОВ «Стілмаг» інфляційних втрат в розмірі 53 367, 27 грн. скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у стягненні з ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» на користь ТОВ «Стілмаг» інфляційних втрат в повному обсязі.
Також не погодившись з додатковим рішенням суду, через систему “Електронний суд” ПрАТ "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2026 по справі №904/6136/25 скасувати в частині стягнення з ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» на користь ТОВ «Стілмаг» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 24 484,61 грн; ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ «Стілмаг» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відмовити повністю.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
В обґрунтування апеляційної скарги Скаржник посилається на те, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, а також невірно застосовано норми процесуального та матеріального права які мають значення для справи, що призвело до прийняття невірного рішення.
У поданій скарзі Скаржник посилається на те, що цивільним законодавством України передбачено принцип свободи договору, то сторони наділені правом відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд.
Скаржник зазначає, що сторони спірного договору реалізували принцип свободи договору та право відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювали свої відносини на власний розсуд, встановивши розмір інфляції, що дорівнює нулю.
В апеляційній скарзі на додаткове рішення суду Скаржник зазначає, що заявлений Позивачем обсяг послуг у розмірі 37 500,00 грн. (з яких стягнуто 24 484,61 грн.) вочевидь перевищує складність справи. ПрАТ "ДТРЗ" вважає суму гонорару завищеною щодо іншої сторони спору, оскільки правовідносини за договором поставки не потребують детального вивчення та великої кількості часу від досвідченого адвоката.

УЗАГАЛЬНЕНИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
У поданих 26.02.2026 та 06.03.2026 відзивах на апеляційні скарги ТОВ "СТІЛМАГ" заперечує щодо задоволення апеляційної скарги.
В обґрунтування заявленої позиції інфляційні втрати не є штрафними санкціями чи платою боржника за користування коштами кредитора, вони, як уже зазначалося, входять до складу грошового зобов`язання і є способом захисту майнового права та інтересу, а тому, на відміну від процентів річних, розмір інфляційних втрат не може бути змінено.
Також позивач вважає, що викладені в апеляційній скарзі аргументи Скаржника не можуть бути підставами для скасування додаткового рішення суду першої інстанції, оскільки вони не спростовують висновків суду. 

РУХ СПРАВИ В СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Мартинюка С.В. (доповідач), судді – Соп`яненко О.Ю., Фещенко Ю.В.
13.02.2026 через систему “Електронний суд” від Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" надійшла заява про долучення доказів сплати судового збору.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.2026 у справі № 904/6136/25. Розгляд справи №904/6136/25 призначений у судовому засіданні на 11.03.2026 о 10:00 год. 
Не погодившись з рішенням суду, через систему “Електронний суд” Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2026 по справі № 904/6136/25 скасувати в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стілмаг» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 24 484,61 грн; ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Стілмаг» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відмовити повністю.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.02.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Мартинюка С.В. (доповідач), судді – Соп`яненко О.Ю., Фещенко Ю.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2026 у справі №904/6136/25. Розгляд справи призначений у судовому засіданні на 11.03.2026. Приєднано апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2026 у справі №904/6136/25 до апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.2026 у цій справі для розгляду в одному апеляційному провадженні.
27.02.2026 через систему “Електронний суд” від ТОВ "Стілмаг" надійшов відзив на апеляційну скаргу на рішення суду, за змістом якого заявник заперечує щодо задоволення апеляційної скарги.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.03.2026 розгляд справи №904/6136/25 призначено у судовому засіданні на 15.04.2026.
06.03.2026 до суду через систему "Електронний суд" від ТОВ "Стілмаг" надійшов відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішення суду, за змістом якого заявник заперечує щодо задоволення апеляційної скарги.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ
Щодо основного позову
Згідно протоколу уповноваженої особи щодо прийняття рішення за результатами розгляду пропозицій учасників №283 від 27.09.2024/02.10.2024, електронна закупівля № UA-2024-09-10-009703-а, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стілмаг" (постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (замовник) укладено договір про закупівлю № 24264 від 03 жовтня 2024 року.
Відповідно п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити (передати) у власність замовника товар найменування, марка й кількість якого вказується в специфікації (додаток №1), яка є невід`ємною частиною договору, на умовах, що викладені у цьому договорі.
Загальна сума (ціна) договору складає: 6296874,60грн, в т. ч. 20% ПДВ 1049479,10грн (п. 3.1. договору).
Відповідно до п. 4.1. договору розрахунки провадяться у безготівковій формі на рахунок постачальника, вказаний в договорі, в національній валюті України - гривні.
Замовник здійснює оплату поставленого товару з відтермінуванням 30 календарних днів з дати поставки товару та на підставі отриманого від постачальника оригіналу рахунку, але не раніше реєстрації податкової накладної, при умові своєчасного надання постачальником належним чином оформлених рахунку - фактури, видаткової накладної, товарно-транспортної накладної, документів щодо якості на товар. У документах, а саме: рахунку-фактурі, видатковій накладній, товарно-транспортній накладній, податковій накладній зазначається код товару згідно УКТЗЕД (п. 4.2. договору).
Відповідно до п. 5.1. договору поставка товару здійснюється не пізніше 5 календарних днів з дати отримання постачальником письмової заявки замовника (за допомогою факсимільного зв`язку, телеграмою, або шляхом передачі на е-mail пошту постачальника, яка зазначена в розділі 15 договору). Кількість та асортимент партії товару визначається в заявці замовника.
Згідно п. 5.2. договору передача товару замовнику здійснюється за видатковою накладною, в якій сторони зазначають найменування товару, що постачається, кількість в одиницях вимірювання, узгоджену ціну товару та загальну вартість партії товару, що постачається. На загальну вартість товару нараховується ПДВ за ставкою, встановленою чинним законодавством України. Разом з видатковою накладною постачальник зобов`язується надати замовнику 1 (один) екземпляр товарно-транспортної накладної, документи, визначені п. 2.2 договору, та за необхідності документи, визначені п. 6.3.6. даного договору.
У разі порушення строків оплати, замовник сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,01% від несвоєчасно оплаченої суми за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня (п. 7.5. договору).
Згідно з п. 11.1. сторони погодилися, що текст договору, будь-які матеріали, інформація та відомості, які стосуються договору, є конфіденційними і не можуть передаватися третім особам без попередньої письмової згоди іншої сторони договору, крім випадків, коли таке передавання пов`язане з одержанням офіційних дозволів, документів для виконання договору або оплати податків, інших обов`язкових платежів, а також у випадках, передбачених чинним законодавством, яке регулює зобов`язання сторін договору. Сторони домовилися, що прострочені замовником грошові зобов`язання, передбачені даним договором, повинні виконуватися без урахування індексу інфляції та трьох відсотків річних, тобто розмір процентів та інфляція прирівнюється до нуля відсотків.
Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2024 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 10.1. договору).
Також сторонами було підписано додаток 1 до договору про закупівлю специфікацію №1 від 23.11.2023, у якій зазначено найменування товару, технічні характеристики, виробника, кількість та ціну товару, поставка якого є предметом договору.
11.10.2024 між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду №1 до договору про закупівлю від 03.10.2024, згідно якої домовились: прийняти до виконання специфікацію №2 на загальну суму 6 282 375,78грн (з ПДВ); виклали п.3.1. договору в новій редакції: загальна сума (ціна) договору складає: 6 296 782,50грн, в т. ч. 20% ПДВ 1049463,75грн.
Додатковою угодою №2 від 12.12.2024 сторони продовжили строк дії договору до 31.03.2025 (а.с.83 том 1).
Додатковою угодою № 3 від 04.03.2025 до договору про закупівлю сторони внесли зміни до договору, зокрема, виклали п.3.1. у новій редакції: загальна сума (ціна) договору складає: 62282113,97грн, в т. ч. 20% ПДВ 1047019,00грн.
На виконання умов договору постачальник здійснив поставку, а покупець отримав та прийняв товар на загальну суму 4038868,95грн за видатковими накладними:
№399 від 03.10.2024 на суму 14 406,72 грн; №408 від 11.10.2024 на суму 472 215,97 грн;
№409 від 11.10.2024 на суму 72 705,60 грн; №417 від 11.10.2024 на суму 57626,88 грн;
№444 від 28.10.2024 на суму 202 843,98 грн; №471 від 07.11.2024 на суму 186 283,36 грн;
№489 від 15.11.2024 на суму 310 354,40 грн; №488 від 15.11.2024 на суму 145 507,88 грн;
№520 від 05.12.2024 на суму 183 018,54 грн; №545 від 13.12.2024 на суму 17 107,98 грн;
№13 від 13.01.2025 на суму 228 221,54 грн; №76 від 12.02.2025 на суму 14 766,89 грн;
№91 від 14.02.2025 на суму 420 439,42 грн; №116 від 07.03.2025 на суму 393 657,00 грн;
№139 від 25.03.2025 на суму 116 263,98 грн; №140 від 25.03.2025 на суму 1 203 448,81 грн (а.с.12-20 том 1).
Видаткові накладні підписані зі сторони позивача та відповідача та скріплені печаткою позивача. Поставка товару та наявність заборгованості підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період 03.10.2024-11.08.2025.
Позивачем були виставлені відповідачу рахунки на оплату: №1017 від 03.10.2024, №1023 від 11.10.2024, №1035 від 11.10.2024, №1061 від 11.10.2024, №1113 від 28.10.2024, №1154 від 07.11.2024, №1200 від 15.11.2024, №1181 від 15.11.2024, №1234 від 05.12.2024, №1279 від 13.12.2024, №30 від 13.01.2025, №163 від 12.02.2025, №168 від 14.02.2025, №236 від 07.03.2025, №293 від 25.03.2025, №289 від 25.03.2025 (а.с.22-29 том 1). 
Указані рахунки не містять в собі зазначення коду товару згідно УКТ ЗЕД, проте в кожному рахунку є посилання на номер та дату договору, найменування товару, його кількість та вартість.
За поставлений товар Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" сплатило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стілмаг" грошові кошти в сумі 2 854 545,62 грн, що підтверджується платіжними інструкціями:
№ 4736 від 21.11.2024 на суму 333 176,46 грн; № 5204 від 17.12.2024 на суму 202 843,98 грн;
№ 5205 від 17.12.2024 на суму 57 626,88 грн; № 5206 від 17.12.2024 на суму 72 705,60 грн;
№ 5523 від 20.12.2024 на суму 186 283,26 грн; № 5522 від 30.12.2024 на суму 310 354,40 грн;
№ 5521 від 30.12.2024 на суму 145 507,88 грн; № 5566 від 30.12.2024 на суму 220 165,80 грн;
№ 322 від 18.02.2025 на суму 17 107,98 грн; № 312 від 18.02.2025 на суму 177 163,20 грн; 
№ 668 від 21.02.2025 на суму 228 221,54 грн; № 1195 від 31.03.2025 на суму 14766,89 грн; 
№ 1196 від 31.03.2025 на суму 420 439,42 грн; № 1823 від 08.05.2025 на суму 393 657,00 грн;
№ 2087 від 23.05.2025 на суму 116 263,98 грн (а.с.30-37 том 1);
та видатковими накладними на повернення товару від 14.10.2024 на суму 55375,84 грн; від 15.04.2025 на суму 19125,48 грн (а.с.20, 38 том 1).
Заборгованість ПрАТ "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Стілмаг" становить 1184323,33грн (4038868,95 грн – 2854545,62 грн).
19.08.2025 та 02.09.2025 ТОВ "Стілмаг" направило на адресу ПрАТ "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" вимогу №01/08-25 від 19.09.2025 сплатити заборгованість в сумі 1184323,33 грн, вимога позивача залишена без задоволення.
У зв`язку з несвоєчасним виконанням зобов`язань за договором в частині оплати поставленого товару, позивач просить стягнути основний борг у розмірі 1 184 323,33 грн; пеню у розмірі 27 834,34 грн; 3 % річних у розмірі 22 871,56 грн та інфляційні втрати у розмірі 56 747,19 грн.
Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач подав зустрічний позов про стягнення з позивача на свою користь пеню у розмірі 29 178,94 грн, штраф за не поставку товару в строк та поставку товару не в повному обсязі у розмірі 37 343,34 грн, штраф за поставку товару неналежної якості у розмірі 14 900,27 грн.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції
20.06.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стілмаг" (позивач, клієнт) та Адвокатом Бедрінець Антоном Ігоровичем (адвокат) укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 110-111 том 2). 
Згідно умов пункту 1.1 договору клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання щодо надання правової допомоги клієнту та/або підзахисному. Правова допомога надається: в будь-яких справах / провадженнях / спорах (кримінальних, адміністративних, цивільних, господарських тощо), які порушуються (розслідуються, відкриваються, розпочинаються, ведуться тощо) на території України та за її межами відносно клієнта та/або підзахисного, або за його (їх) участю чи ініціативою; у переговорах за участю клієнта та/або підзахисного; при супроводі діяльності клієнта; за окремими письмовими дорученнями клієнта та/або підзахисного.
Клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання представляти, відстоювати та захищати права, свободи та законні інтереси клієнта та/або підзахисного в усіх державних та недержавних організаціях, установах та підприємствах, в інших державних органах, органах влади та управління, органах місцевого самоврядування, виконавчих службах, приватних виконавців, в усіх судах України, які спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення, а саме: місцевих загальних судах, місцевих господарських судах, місцевих адміністративних судах, апеляційних судах, апеляційних господарських судах, апеляційних адміністративних судах, у Верховному Суді (в тому числі: в касаційному адміністративному суді, в касаційному господарському суді, касаційному кримінальному суді, касаційному цивільному суді, Великій Палаті Верховного Суду) з усіма правами, що дані законом позивачу, відповідачу, третій особі, скаржнику, заявнику, захиснику підозрюваного, обвинуваченого, представнику свідка, потерпілого, цивільного позивача/відповідача, кредитору, боржнику, стягувачу, у тому числі, але не виключно, правом підписувати необхідні відповідні документи та вживати заходи досудового врегулювання спору, в тому числі право повної або часткової відмови від позову, визнання позову, збільшення та зменшення розміру позовних вимог, зміни предмету і підстав позову, укладення мирової угоди, а також користуватись іншими процесуальними правами, наданими процесуальним законом (п. 1.2 договору).
Формою винагороди адвоката за надані відповідно до цього договору послуги є гонорар адвоката та додаткова винагорода адвоката (п. 3.1 договору).
Розмір, порядок обчислення (фіксований, погодинний тощо) та порядок сплати гонорару адвоката за виконання доручення клієнта узгоджується сторонами та визначається у додатку до цього договору, який є його невід`ємною частиною (п. 3.2 договору).
Сторони можуть визначити додаткову винагороду адвоката за досягнення бажаного для клієнта та/або підзахисного результату. Розмір, порядок обчислення та порядок сплати додаткової винагороди адвоката визначається у додатку до цього договору, який є його невід`ємною частиною. Сплата клієнтом додаткової винагороди адвоката здійснюється окремо та незалежно від сплати гонорару адвоката у випадку досягнення бажаного для клієнта та/або підзахисного результату (п. 3.3 договору).
Гонорар та додаткова винагорода адвоката може визначатися сторонами окремо для кожного нового (додаткового) доручення, що дається клієнтом у рамках цього договору (п. 3.5 договору).
Незалежно від гонорару та додаткової винагороди адвоката, клієнт компенсує повну вартість фактичних (як передбачуваних гак і не передбачуваних) витрат адвоката, які пов`язані з виконанням доручення за цим договором (п. 3.7 договору).
До переліку передбачуваних витрат адвоката належать: оплата роботи експертів та фахівців, помічників адвоката; транспортні витрати (квитки, послуги перевізників, пальне та амортизаційні втрати при користуванні власним транспортним засобом адвоката); оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт; оплата перекладу та нотаріального посвідчення документів; оплата телефонних розмов тощо. Порядок погашення витрат адвоката узгоджується сторонами та визначається у додатку до цього договору (п. 3.8 договору).
Цей договір набирає чинності з моменту його підписання адвокатом та клієнтом і діє до 31 грудня 2026 року (п. 4.1 договору).
Договір підписаний сторонами та скріплений печаткою без зауважень та заперечень до нього.
15.08.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стілмаг" (позивач, клієнт) та Адвокатом Бедрінець Антоном Ігоровичем (адвокат) укладено додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 20.06.2025 (а.с. 112 том 2). 
Відповідно до пункту 1 додаткової угоди адвокат надає правову допомогу клієнту з питань стягнення заборгованості з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (ПРАТ "ДТРЗ"), ЄДРПОУ 00659101, по договору про закупівлю № 24264 від 03.10.2024. Сторони домовились, що адвокат здійснить заходи направлені на досудове вирішення справи, шляхом підготовки/складання відповідної вимоги про стягнення заборгованості. Повноваження адвоката не обмежуються.
Відповідно до умов розділу 3 договору про надання правової допомоги сторони домовились, що вартість послуг адвоката за ведення цієї справи становить:
досудове вирішення справи - 2 500,00грн (дві тисячі п`ятсот гривень 00коп.) (п. 2.1 додаткової угоди);
у разі невиконання досудової вимоги вартість ведення справи в суді першої інстанції складатиме 35 000,00грн (тридцять п`ять тисяч гривень 00 коп.) (п. 2.2 додаткової угоди).
Вартість послуг може переглядатись в залежності від складності справи, кількості процесуальних дій у справі (досудового врегулювання, заяви, клопотання, адвокатські запити, участь у судових засіданнях тощо), що зазначаються у акті наданих послуг (п. 3 додаткової угоди).
Відповідно до умов договору про надання правової допомоги сторони домовились, що клієнт здійснює оплату послуг впродовж 30 (тридцяти) календарних днів, з дня набрання рішенням суду по справі законної сили. При цьому результат рішення не впливає на обов`язок клієнта по оплаті наданих послуг (п. 4 додаткової угоди).
24.11.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стілмаг" (позивач, клієнт) та Адвокатом Бедрінець Антоном Ігоровичем (адвокат) укладено додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 20.06.2025 (а.с. 113 том 2). 
Відповідно до пункту 1 додаткової угоди адвокат надає правову допомогу клієнту з питань заявлених зустрічних вимог ПАТ "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" до ТОВ "Стілмаг" у справі № 904/6136/25 за позовом ТОВ "Стілмаг" до ПАТ "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" про стягнення заборгованості.
Відповідно до умов розділу 3 договору про надання правової допомоги сторони домовились, що вартість послуг адвоката за ведення (зустрічної позовної заяви) становить: 10 000,00грн - в суді першої інстанції (п. 2 додаткової угоди).
Вартість послуг може переглядатись в залежності від складності справи, кількості процесуальних дій у справі (досудового врегулювання, заяви, клопотання, адвокатські запити, участь у судових засіданнях тощо), що зазначаються у акті наданих послуг (п. 3 додаткової угоди).
Відповідно до умов договору про надання правової допомоги сторони домовились, що клієнт здійснює оплату послуг впродовж 30 (тридцяти) календарних днів, з дня набрання рішенням суду по справі законної сили. При цьому результат рішення не впливає на обов`язок клієнта по оплаті наданих послуг (п. 4 додаткової угоди).
23.01.2026 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стілмаг" (позивач, клієнт) та Адвокатом Бедрінець Антоном Ігоровичем (адвокат) складено та підписано Акт №1 наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 20.06.2025 за ведення справи визначеної у додатковій угоді від 15.08.2025 (справа № 904/6136/25, Господарський суд Дніпропетровської області) (а.с. 114 том 2). 
На виконання умов договору про надання правової допомоги від 20.06.2025 та додаткової угоди від 15.08.2025, стосовно надання правової допомоги клієнту у справі про стягнення заборгованості з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (ПРАТ "ДТРЗ"), ЄДРПОУ 00659101, по договору про закупівлю №24264 від 03.10.2024, адвокатом надано наступні послуги:
- вивчення документів у справі про стягнення заборгованості з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (ПРАТ "ДТРЗ"), ЄДРПОУ 00659101, по договору про закупівлю №24264 від 03.10.2024; формування та узгодження правової позиції з клієнтом; формування матеріалів справи;
- досудове врегулювання спору: складання та відправлення боржнику вимоги стосовно оплати заборгованості; складання та відправлення боржнику вимоги (повторної) стосовно оплати заборгованості;
- складання позовної заяви про стягнення заборгованості з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (ПРАТ "ДТРЗ"), ЄДРПОУ 00659101, по договору про закупівлю №24264 від 03.10.2024; розрахунок пені, інфляційних втрат та 3% річних; підготовка та оформлення письмових матеріалів, що додаються до позовної заяви, організація процедури сплати клієнтом судового збору, оформлення копій доданих письмових доказів до позовної заяви; формування матеріалів справи; подання позовної заяви до суду;
- складання та подання відповіді на відзив у справі № 904/6136/25;
- складання та подання заперечень на пояснення відповідача у справі №904/6136/25;
- участь у судових засіданнях по справі № 904/6136/25.
Зазначені послуги надані в межах справи №904/6136/25 в суді першої інстанції - Господарський суд Дніпропетровської області (п. 1 акту).
Загальна вартість послуг адвоката складає: 37 500,00грн (тридцять сім тисяч п`ятсот гривень 00 коп.) (п. 2 акту).
Відповідно до умов договору про надання правової допомоги та додаткової угоди до договору сторони домовились, що клієнт здійснює оплату послуг впродовж 30 (тридцяти) календарних днів, з дня набрання рішення суду по справі законної сили (п. 3 акту).
Додаткова угода від 15.08.2025 до договору про надання правової допомоги від 20.06.2025 виконана в повному обсязі. Клієнт не має претензій до кількості та якості наданих послуг (п. 4 акту).
23.01.2026 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стілмаг" (позивач, клієнт) та Адвокатом Бедрінець Антоном Ігоровичем (адвокат) складено та підписано Акт №2 наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 20.06.2025 за ведення справи визначеної у додатковій угоді від 24.11.2025 (справа № 904/6136/25, Господарський суд Дніпропетровської області) (а.с. 115 том 2). 
На виконання умов договору про надання правової допомоги від 20.06.2025 та додаткової угоди від 24.11.2025, стосовно надання правової допомоги клієнту по заявленим зустрічним вимогам ПАТ "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" до ТОВ "Стілмаг" у справі № 904/6136/25 за позовом ТОВ "Стілмаг" до ПАТ "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" про стягнення заборгованості, адвокатом надано наступні послуги:
- ознайомлення з матеріалами зустрічної позовної заяви у справі №904/6136/25; формування та узгодження правової позиції з клієнтом;
- складання та подання відзиву на зустрічну позовну заяву у справі №904/6136/25; здійснення контррозрахунку суми заборгованості;
- складання та подання заперечень на відповідь на відзив у справі №904/6136125;
- участь у судових засіданнях по справі №904/6136/25.
Зазначені послуги надані в межах справи №904/6136/25 в суді першої інстанції - Господарський суд Дніпропетровської області (п. 1 акту).
Загальна вартість послуг адвоката складає: 10 000,00грн (десять тисяч гривень 00 коп.) (п. 2 акту).
Відповідно до умов договору про надання правової допомоги та додаткової угоди до договору сторони домовились, що клієнт здійснює оплату послуг впродовж 30 (тридцяти) календарних днів, з дня набрання рішення суду по справі законної сили (п. 3 акту).
Додаткова угода від 24.11.2025 до договору про надання правової допомоги від 20.06.2025 виконана в повному обсязі. Клієнт не має претензій до кількості та якості наданих послуг (п. 4 акту).

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ І ВИСНОВКІВ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Предметом апеляційного оскарження є рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.2026 по справі №904/6136/25 в частині стягнення з ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» на користь ТОВ «Стілмаг» інфляційних втрат в розмірі 53 367, 27 грн. та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2026 по справі №904/6136/25 в частині стягнення з ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» на користь ТОВ «Стілмаг» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 24 484,61 грн.
Щодо нарахування інфляційних втрат
Виходячи з того, що відповідачем отримано продукцію, строк оплати за яку настав, але не здійснено оплати, що є порушенням договірних зобов`язань та положень закону (ст. 655, 692, 712 ЦК України, ч.1 ст. 265 ГК України), Товариство з обмеженою відповідальністю "Стілмаг" просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", зокрема, інфляційні втрати у розмірі 56 747,19 грн.
Згідно ч. 5 ст. 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.
Таким чином, при визначенні строку (терміну) виконання зобов`язання судам необхідно враховувати загальні положення ЦК України про порядок визначення та обчислення строків (термінів), зокрема, щодо початку і закінчення строку (терміну), а також умови вчиненого сторонами спору правочину, на підставі якого виникло зобов`язання.
Аналогічну правову позицію викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 по справі № 910/13071/19.
Як вбачається з п. 4.2. договору, замовник здійснює оплату поставленого товару з відтермінуванням 30 календарних днів з дати поставки товару та на підставі отриманого від постачальника оригіналу рахунку, але не раніше реєстрації податкової накладної, при умові своєчасного надання постачальником належним чином оформлених рахунку-фактури, видаткової накладної, товарно-транспортної накладної, документів щодо якості на товар. У документах, а саме: рахунку-фактурі, видатковій накладній, товарно-транспортній накладній, податковій накладній зазначається код товару згідно УКТ ЗЕД.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивач нарахував інфляційні втрати за загальний період прострочення з листопада 2024 року по вересень 2025 року на загальну суму 56 747,19грн.
У поданій скарзі та заявленій позиції при розгляді справи в суді першої інстанції Відповідач заперечує проти задоволення цих вимог, посилаючись на п. 11.1 договору, згідно якого сторони дійшли згоди про те, що прострочені замовником грошові зобов`язання повинні, зокрема, виконуватися без урахування індексу інфляції та прирівняти розмір інфляції до нуля відсотків.
За змістом статті 625 Цивільного кодексу України сторони можуть на власний розсуд визначити інший розмір процентів. 
Займенник "інший" в українській мові має значення означального, тобто вказує на ознаку, але не називає її і розуміється як такий, який відрізняється від названого, даного, встановленого і таке інше. У цьому випадку проценти, визначені у договорі, є відмінними від встановлених у статті. Тобто розмір інфляційних втрат - це розмір, який застосовується у випадку, коли сторони не визначили у договорі відповідного розміру. Водночас, сторони вільні у визначенні відмінного від трьох процентів розміру, щодо якого вони дійшли згоди та зазначили його у договорі. Ключовим є сам факт застосування положень частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України та встановлення погодженого розміру, у тому числі якщо він становить 0.
Положення договору, погоджене сторонами та викладене саме у формі встановлення розміру процентів (0), вказує на фактичну реалізацію принципу свободи договору, як одного з основоположних у цивільному законодавстві.
Оскільки частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України надає можливість самостійного визначення розміру процентів від простроченої суми і дійшовши згоди щодо нього, сторони реалізували таке право у такому значенні, щодо якого у них не виникло заперечень.
Хоча зобов`язання сплати інфляційних втрат, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, є способом компенсації майнових втрат, однак неможливо відокремити таку компенсацію від права сторін встановлювати відповідний її розмір, який на їх думку буде розумним та справедливим у сукупності з імперативним відшкодуванням матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.07.2019 у справі № 910/4519/18.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та відхиляє доводи відповідача про відсутність підстав для стягнення інфляційних втрат з посиланням на умови пункту 11.1 договору розміру, оскільки стаття 625 Цивільного кодексу України не надає сторонам права встановлювати умови застосування інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання або змінювати їх розмір.
До того ж втрата вартості коштів від інфляційних процесів захищена можливістю стягнення індексу інфляції, що і заявлено позивачем.
У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 Об`єднана палата Касаційного господарського суду роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.
Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.
Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:
- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;
- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.
Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не вбачає необхідності відступу від такого способу розрахунку інфляційних збитків у порядку статті 625 ЦК України, оскільки він не суперечить зазначеній нормі права та законодавству, яке застосовується при розрахунку інфляційних збитків.
З огляду на правові висновки Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені у пункті 25 мотивувальної частини цієї постанови, про те, що якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова нараховується в залежності від математичного округлення часу прострочення у неповному місяці, Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду відступила від правових висновків, викладених у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №910/5625/18, від 13.02.2019 у справі №924/312/18 та від 17.10.2018 у справі №916/1883/16, про те, що якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до боржника (відповідача) відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.
Колегія суддів зазначає, що з урахуванням того, що у лютому 2025 року заборгованість у розмірі 422489,73 грн існувала всього 4 дні, а заборгованість у розмірі 228218,54 грн лише 3 дні, тобто у сукупності заборгованість існувала лише 7 днів, що є менше 15 днів, відповідно інфляційні втрати за лютий 2025 року не підлягають нарахуванню. Решта розрахунку інфляційних нарахувань є правильним. 
Враховуючи наведене, апеляційний суд виснує про те, що заявлені Позивачем інфляційні втрати є правомірними та підлягають стягненню у розмірі 53 367,27 грн.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу
Частинами першою, третьою статті 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура (ст. 1312 Конституції України).
Статтею 16 ГПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI).
Адвокатський гонорар може існувати у двох формах – фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення – при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (постанова Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).
У разі відсутності у тексті договору умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, які надаються адвокатом, суди, залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково (постанова Касаційного господарського суду від 09.12.2021 у справі №922/3812/19).
Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ст. 126 ГПК України).
Практична реалізація принципу відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, у частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
- попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
- визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
- розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
За частиною першою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див. також, рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", пункти 79 і 112 відповідно).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).
Частина четверта статті 126 ГПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Апеляційний суд звертає увагу, що в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Скаржник надав до суду першої інстанції заперечення проти стягнення судових витрат, звертає увагу на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених представником ТОВ "Стілмаг" процесуальних документів, кількістю проведених судових засідань по справі №904/6136/25 та їх тривалістю, загальною тривалістю розгляду справи в суді першої інстанції, зокрема:
- щодо вивчення документів у справі про стягнення заборгованості з ПрАТ "ДТРЗ" по Договору про закупівлю №24264 від 03.10.2024. Формування та узгодження правової позиції з Клієнтом. Формування матеріалів справи;
- щодо досудового врегулювання спору. Відповідач вважає, що досудові вимоги не підписані адвокатом, а директором товариства, тому позивач не має права на відшкодування витрат за послуги з досудового врегулювання спору;
- щодо складання позовної заяви, розрахунку пені, інфляційних втрат та 3% річних; підготовка та оформлення письмових матеріалів, що додаються до позовної заяви, організація процедури сплати клієнтом судового збору, оформлення копій доданих письмових доказів до позовної заяви; формування матеріалів справи; подання позовної заяви до суду. Відповідач зазначає, що позовна заява ТОВ "Стілмаг" сформована та подана до суду через підсистему "Електронний суд", що, в свою чергу, не зумовлює значних витрат часу представника ТОВ "Стілмаг", порівняно з подачею процесуальних документів через канцелярію суду. Вважає, що підготовка та оформлення письмових матеріалів, що додаються до позовної заяви, організація процедури сплати клієнтом судового збору, оформлення копій доданих письмових доказів до позовної заяви; формування матеріалів справи; подання позовної заяви до суду не є видами адвокатської діяльності з огляду на приписи статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";
- щодо складання та подання відповіді на відзив зазначає, що відповідь не є об`ємною за змістом та не потребувала значних витрат часу;
- щодо складання та подання заперечень на пояснення відповідача, то, на переконання відповідача, підготовка таких пояснень не була необхідною та не врахована судом;
щодо участі в судових засіданнях, то представник позивача приймав участь у двох судових засіданнях 24.12.2025 та 22.02.2026. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 виснувала, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, що склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц)
Отже, суд вправі покласти на сторону лише ті судові витрати, які є обґрунтованими, неминучими, співмірними та розумними (розумно необхідними).
У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Отримання позивачем професійної правничої допомоги у вигляді послуг, визначених договором про надання правничої допомоги, та за узгодженою сторонами вартістю 37500,00грн підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а саме: позовна заява (а.с. 1-4 том 1), клопотання (а.с. 70-71 том 1), відповідь на відзив (а.с. 122- 126 том 1), клопотання (а.с. 171 том 1), клопотання (а.с. 173 том 1), відзив на зустрічну позовну заяву (а.с. 5-9 том 2), заперечення на відповідь на відзив (а.с. 47-48 том 2), додаткові пояснення у справі (а.с. 60 том 2), заперечення на пояснення відповідача (а.с. 81-82 том 2), заява про ухвалення додаткового рішення (а.с. 104-108 том 2), а також участь у судових засіданнях 24.12.2025, 22.01.2026 адвоката Бедрінець А. І.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.01.2023 у справі № 910/8342/21, визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову на відповідача;
2) у разі відмови в позові на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим у частині п`ятій статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
На предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу (п.п. 119, 120).
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що враховуючи надані відповідачем заперечення, оцінюючи обсяг наданої позивачу правничої допомоги, з урахуванням законодавчих критеріїв визначення витрат на професійну правничу допомогу при їх розподілі, а також зважаючи на критерій розумного розміру, що пропагується й застосовується Європейським судом з прав людини, суд доходить висновку про недостатню обґрунтованість позивачем необхідності покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 37500,00 грн.
Апеляційний суд констатує, що справа не представляє складності, зважаючи на предмет позову, обсяг доказів, кількість та зміст підготовлених з боку позивача заяв по суті справи, а тому вартість наданої професійної правничої допомоги у цій справі не може бути покладена на відповідача повністю.
Колегія суддів погоджується, що справедливою та співмірною у співвідношенні до предмета спору й ціни позову сумою за добросовісне надання правничої допомоги у цій справі, яку за результатом її розгляду можна в порядку розподілу покласти на відповідача, є сума 25000,00 грн.
Дотримуючись приписів ч. 4 ст. 129 ГПК України, зазначена сума і підлягає розподілу судом у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд виснує, що судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у даній справі підлягають частковому задоволенню, до стягнення належать 24 484, 61 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування судового рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного судового рішення не знайшли свого підтвердження.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.

СУДОВІ ВИТРАТИ
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.2026 (повний текст складено 23.01.2026) та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2026 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.2026 у справі №904/6136/25 - залишити без змін.
Додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2026 у справі №904/6136/25 - залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.
Повний текст постанови складено 23.04.2026. 

Головуючий суддя С.В. Мартинюк

Суддя О.Ю. Соп`яненко 

Суддя Ю.В. Фещенко