Дата документу 26.02.2026
Справа № 334/6993/17
Провадження № 2/334/10/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2026 року Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., за участі секретаря Шерештан О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди в порядку суброгації, 
ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування», яке 20.06.2019 здійснило державну реєстрацію зміни свого найменування на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, в порядку суброгації.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між АТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №32832а6е, згідно якого АТ «СК «АХА Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «BMW 318і», державний номер НОМЕР_1 , його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 
06.02.2017 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «BMW 318і», д.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 , та «Mitsubishi Pajero», д.н. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 .
Винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_1 .
У результаті ДТП було пошкоджено застрахований у АТ «СК «АХА Страхування» транспортний засіб «BMW 318і», д.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 . 
Згідно зі звітом про оцінку, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «BMW 318і», д.н. НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження в ДТП склала 107220,55 грн. 
Згідно з умовами Договору, на підставі страхового акту №АХА2195961, рахунку зі станції технічного обслуговування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб складає 107220,55 грн.
Відповідно до умов договору страхування АТ «СК «АХА Страхування» відшкодувало ОСОБА_2 витрати на ремонт автомобіля в сумі 107220,55 грн., що була перерахована позивачем на рахунок станції технічного обслуговування. 
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 як водія автомобіля «Mitsubishi Pajero», д.н. НОМЕР_2 , застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» згідно полісу №АІ/9441223, але ліміт відповідальності відповідно до умов полісу становить 49000,00 грн. (з урахуванням франшизи 1000,00 грн.), що є недостатнім для повного відшкодування завданої ним шкоди, тому на нього покладається обов`язок доплатити залишок суми, необхідної для повного відшкодуванням завданої шкоди у розмірі 58220,55 грн.
Посилаючись на зазначені обставини, представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 58220,55 грн. матеріальної шкоди в порядку суброгації та судовий збір. 
У відзиві на позовну заяву представник ОСОБА_1 вказує, що у наданій позивачем постанові суду від 27.02.2017 про визнання ОСОБА_1 винним за ст. 124 КУпАП і у позовній заяві йдеться про різні обставини за участю різних осіб. ОСОБА_1 ніколи не керував автомобілем «Mitsubishi Pajero», д.н. НОМЕР_2 . 
За договором добровільного страхування №32832а6е АТ «СК «АХА Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «BMW 318і», державний номер НОМЕР_1 , його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. Відповідно до п.8 договору страхування особа, яка керує застрахованим майном, повинна мати право на керування транспортним засобом. 
Згідно з постановою суду, автомобілем «BMW 318і», державний номер НОМЕР_1 , керувала ОСОБА_3 , доказів наявності у неї права керування транспортним засобом немає. Згідно страхового акту повідомлення про настання страхового випадку подано ОСОБА_3 . 
Також суттєве значення має встановлення особи, яка керувала автомобілем «BMW 318і», державний номер НОМЕР_1 , і у зв`язку з тим, що згідно з п. 8.1.1. договору страхування до керування транспортним засобом не допускаються особи віком до 23 років, що впливає на правильне встановлення безумовної франшизи (п.10.2.2 договору). 
Наданий у якості доказу звіт №1924 від 17.03.2017 є неналежним доказом, долучений до позову рахунок ФОП ОСОБА_4 не може бути доказом дійсної суми матеріального збитку. Сума відновлювального ремонту підлягала встановленню з використанням альтернативних складових, як це передбачено договором. 
У зв`язку з недоведеністю позовних вимог просить відмовити у позові в повному обсязі. 
Представник позивача в порядку ст. 42 ЦПК України надав пояснення і просив при розгляді справи враховувати, що відповідач пошкодив застрахований транспортний засіб, керуючи автомобілем «Mitsubishi Pajero», д.н. НОМЕР_3 , і що страхове відшкодування було сплачено позивачем не на рахунок СТО, як зазначено у позовній заяві, а на рахунок страхувальника ОСОБА_5 . Також представник позивача надіслав відповідь на відзив, у якому навів додаткове обґрунтування розрахунку суми страхового відшкодування. 
Ухвалою суду від 20.11.2017 відкрито провадження у справі. 
Ухвалою суду від 23.02.2018 відмовлено у клопотанні представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції. 
Ухвалою суду від 11.12.2018 задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 . 
Ухвалою суду від 11.12.2018 визнано явку представника позивача обов`язковою, витребувано для огляду в судовому засіданні оригінал договору добровільного страхування наземного транспорту №32832а6е у зв`язку з наданням позивачем до суду копії чотирьох з чотирнадцяти аркушів договору, непридатних для прочитання тексту. 
Ухвалою суду від 30.05.2019 у задоволенні клопотання представника позивача про призначення судової авто товарознавчої експертизи для встановлення вартості відновлювального ремонту автомобіля «BMW 318і», д.н. НОМЕР_1 відмовлено. 
В подальшому у судові засідання представники сторін, відповідач не з`являлися, із заявами про розгляд справи без їх участі не зверталися. За відсутності доказів належного повідомлення сторін про дату час і місце судових засідань, розгляд справи неодноразово відкладався. 
У березні 2024 року на адресу суду надійшла заява представника ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» про підтримання позову і розгляд даної справи без їх участі, яка судом не була взята до уваги, оскільки довіреності представника до цієї заяви додано не було, про що складено відповідний акт суду та направлено на адресу заявника. 
Ухвалою суду від 29.08.2024 судом визнано явку представника позивача обов`язковою. 
Ухвалою суду від 24.09.2024 задоволено клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції. 
В подальшому представник позивача звернувся із заявою про розгляд справи без його участі, на виконання ухвали суду надав витребувані судом документи.
Представник відповідача в ході судового розгляду проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях. 
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов таких висновків. 
Судом встановлено, що між АТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_2 12.09.2016 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «все включено» №32832а6е, згідно якого АТ «СК «АХА Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «BMW 318і», д.н. НОМЕР_1 , його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 
Згідно з довідкою УПП у м. Запоріжжя НПУ №3017052371956301 про дорожньо-транспортну пригоду, 06.02.2017 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Mitsubishi Pajero», д.н. НОМЕР_3 , яким керував власник ОСОБА_1 , і транспортним засобом «BMW 318і», д.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 , яким керувала ОСОБА_3 . За даним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення БР269708 відносно ОСОБА_1 . 
Згідно з постановою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 27.02.2017 по справі про адміністративне правопорушення № 334/817/17 відносно ОСОБА_1 , 06.02.2017 у м. Запоріжжі по вул. Перемоги, 52, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mitsubishi Pajero», д.н. НОМЕР_3 , порушив вимоги п. 2.3 (5), 12.1, 13.1 ПДР, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «BMW 318і», д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 . ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. 
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 як водія автомобіля «Mitsubishi Pajero», на дату ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» згідно полісу №АІ/9441223, яким визначено ліміт відповідальності за шкоду майну у розмірі 50000,00 грн. (франшиза 1000,00 грн.). 
З наведених документів вбачається невідповідність номера автомобіля «Mitsubishi Pajero», зазначеного у позовній заяві та у постанові суду № 334/817/17, однак цю розбіжність суд розцінює як очевидну помилку, оскільки судом встановлено і відповідачем не спростовується, що 06.02.2017 у м. Запоріжжі по вул. Перемоги, 52 сталася ДТП за участю водія ОСОБА_3 , яка керувала автомобілем «BMW 318і», д.н. НОМЕР_1 , та за участю ОСОБА_1 , який керував автомобілем «BMW 318і», цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» згідно полісу №АІ/9441223. ОСОБА_1 не оскаржувалась і постанова суду у справі № 334/817/17, якою його визнано винним у зазначеній вище ДТП. Та обставина, що ДТП сталася за участі забезпеченого транспортного засобу «Mitsubishi Pajero», д.н. НОМЕР_4 , вбачається зі страхового полісу №АІ/9441223 і довідки УПП у м. Запоріжжя НПУ №3017052371956301, в яких окрім іншого зазначено номер кузова /VIN-код автомобіля «Mitsubishi Pajero» НОМЕР_5 .
Положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України закріплено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Матеріалами справи підтверджується, що автомобілем «BMW 318і», д.н. НОМЕР_1 , керувала ОСОБА_3 , яка має посвідчення водія відповідної категорії, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_6 і», д.н. НОМЕР_1 , має право керувати цим автомобілем. 
Зазначення у постанові Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 27.02.2017 № 334/817/17, що автомобілем «BMW 318і», д.н. НОМЕР_1 , керувала ОСОБА_3 , є помилковим. Вказана описка виправлена постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.08.2018 (справа №334/817/17, провадження №3-в/334/41/18). 
При цьому суд враховує, що згідно з п. 8 договору добровільного страхування наземного транспорту «все включено» №32832а6е, до керування транспортним засобом допускаються особи, які мають право керувати ТЗ на законних підставах (п.8.1). 
АТ «СК «АХА Страхування» 09.02.2017 прийняло повідомлення ОСОБА_3 про настання події, що має ознаки страхового випадку, та заяву про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. 
Згідно з договором добровільного страхування транспортного засобу, при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ (Кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт. Кошторис збитків складається Страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі СТО на підставі рахунків з СТО (згідно з умовами п. 29.13 Договору). 
В окремих випадках розмір збитків може визначатися на підставі автотоварознавчої експертизи або безпосередньо Страховиком чи уповноваженою ним особою (аварійним комісаром). Вартість частин та деталей береться в розрахунок ОСОБА_6 збитків за умови, що вони шляхом ремонту не можуть бути приведені в стан, придатний для подальшого використання, або витрати на такий ремонт перевищують витрати по їх заміні на нові. При настанні страхових випадків за межами України та необхідності здійснення ремонту на місці страхового випадку, - трудовитрати на відновлення відшкодовуються, виходячи з розцінок, що діють в Україні. Зміна кваліфікації стану запасних частин та вузлів застрахованого ТЗ та, відповідно, зміна кваліфікації ремонтного впливу з метою відновлення ТЗ (ремонт або заміна), яку було встановлено під час огляду застрахованого ТЗ Страховиком або уповноваженою ним особою, можлива виключно за письмовим погодженням зі Страховиком (п. 29.12 договору). Згідно з п. 29.13 договору при пошкодженні ТЗ розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в Кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої в розділі 10 Договору франшизи по відповідному ризику. Розмір збитків визначається з урахуванням наведених нижче і зазначених у розділі 15 Договору умов, а саме, на базі СТО за вибором Страховика з використанням альтернативних складових частин ТЗ. При розрахунку розміру страхового відшкодування в Кошторис збитків включається вартість запасних частин, деталей, обладнання (далі - складових частин ТЗ), матеріалів та ремонтних робіт, що визначається виключно виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі СТО за вибором Страховика. При цьому для відновлювального ремонту використовуються альтернативні складові частини ТЗ. Страховик гарантує якість ремонту на обраній ним СТО, а саме: зобов`язується за обґрунтованими претензіями Страхувальника відшкодувати витрати, пов`язані з усуненням дефектів внаслідок неякісного ремонту, Здійсненого в межах суми виплаченого страхового відшкодування (в тому числі дефектів, обумовлених якістю складових частин ТЗ) – п. 29.13.3.
Альтернативні складові частини – складові частини ТЗ, які не поставляються виробником запасних частин відповідному виробнику ТЗ, проте які виготовляються згідно з технічними умовами і виробничими стандартами виробника ТЗ, та/або запасні частини з сертифікатом якості виробника запасних частин з якістю, схваленою постачальником (п.24 договору). 
З метою визначення розміру збитків пошкодженого автомобіля «BMW 318і», д.н. НОМЕР_1 , експертом було проведено його огляд, про що складено протокол від 10.02.2017, у якому зафіксовано характер і обсяг пошкоджень транспортного засобу. 
Посилання представника відповідача на ту обставину, що відповідача не повідомили про огляд пошкодженого транспортного засобу, не може бути підставою для не виплати суми страхового відшкодування, оскільки Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом МЮУ і Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (далі Методика), не передбачено обов`язковість такого виклику. Докази звернення відповідача до позивача з намірами здійснити огляд пошкодженого автомобіля матеріали справи не містять.
Позивачем було проведено експертну незалежну оцінку КТЗ, яку відображено у звіті №1924 від 17.03.2017 з калькуляцією, згідно якого вартість відновлювальних робіт, матеріалів і замінених запчастин без урахування їх фізичного зносу на дату оцінки становить 169677,31 грн. Коефіцієнт фізичного зносу автомобіля становить 0,5705. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля «BMW 318і», д.н. НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження на дату оцінки 10.02.2017 складає 85698,85 грн. 
Згідно з рахунком ФОП ОСОБА_4 № СКЛ-К-000000000000061 від 09.02.2017 з ремонтною калькуляцією №1.003.17.0, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «BMW 318і», д.н. НОМЕР_1 , складає 153842,06 грн. 
Однак ОСОБА_2 06.03.2017 звернулась до ПрАТ «СК «АХА Страхування» із заявою, в якій просила здійснити розрахунок суми страхового відшкодування за алгоритмом повної загибелі ТЗ. 
Правилами добровільного страхування наземного транспорту АТ «СК «АХА Страхування» передбачено, що повна загибель транспортного засобу, це випадок, коли вартість відновлення пошкодженого ТЗ перевищує 70% страхової суми за договором, що відповідає п.24 договору, або коли вартість відновлення пошкодженого ТЗ перевищує різницю між страховою сумою та вартістю залишків. Вартість залишків визначається шляхом вивчення попиту та пропозицій на ринку щодо таких залишків, зокрема, онлайн-аукціонів з продажу автомобілів або шляхом експертної оцінки (у випадку відсутності попиту/пропозиції на ринку). 
Пунктом 29.8 Договору передбачено, що при повній загибелі ТЗ страхове відшкодування сплачується в розмірі страхової суми, встановленої на відповідний період дії договору, за вирахуванням суми знецінення ТЗ за відповідний період дії договору, вартості пошкодженого ТЗ та встановленої згідно з розділом 10 Договору франшизи (з урахуванням умов п. 29.9 Договору). Вартість пошкодженого ТЗ визначається шляхом вивчення попиту та пропозиції на ринку щодо такого ТЗ (зокрема: онлайн-аукціонів з продажу автомобілів (ТОВ «Аудатекс Україна») чи аналогічні аукціони) або шляхом експертної оцінки (у випадку відсутності попиту/пропозиції на ринку). 
Відповідно до п. 11 Договору страхування № 32832а6е від 12.09.2016 страхова сума за договором становить 290000,00 грн.
Відповідно до зобов`язуючої пропозиції онлайн-аукціону ТОВ «Аудатекс Україна» вартість залишків застрахованого автомобіля становить 171000,00 грн.
Оскільки сума вартості ремонту пошкодженого транспортного засобу перевищує різницю між страховою сумою та вартістю залишків, ПрАТ «СК «АХА Страхування», діючи в порядку п. 33.6 договору, цей страховий випадок визнала повною загибеллю транспортного засобу, у зв`язку з чим заява ОСОБА_2 від 06.03.2017 про проведення розрахунку суми страхового відшкодування по алгоритму конструктивної загибелі була задоволена і розрахунок страхового відшкодування було проведено на підставі п. 29.8 Договору. 
ПрАТ «СК «АХА Страхування» здійснило розрахунок страхового відшкодування, сума якого становить 107220,55 грн., виходячи з таких умов: 290000,00 грн. (страхова сума згідно з п.11 договору) - 11679,45 грн. (знецінення ТЗ за період страхування) – 171000,00 грн. (вартість залишків ТЗ, визначена відповідно до п. 29.8 Договору) – 0 грн. (франшиза за умовами договору страхування) = 107220,55 грн. 
Отже, на підставі зібраних документів ПрАТ «СК «АХА Страхування» склало страховий акт № АХА2195961 на суму 107220,55 грн. та відшкодувало ОСОБА_2 суму 107220,55 грн. (без ПДВ), що підтверджується платіжним дорученням №316359 від 16.03.2017. 
Вбачається, що виплата страхового відшкодування за алгоритмом повної загибелі транспортного засобу здійснена відповідно до умов договору страхування, що фактично не призвело до збільшення обсягу відповідальності відповідача, оскільки встановлена вартість відновлювального ремонту суттєво перевищує розмір страхового відшкодування за алгоритмом повної загибелі транспортного засобу.
У липні 2017 року ПрАТ «СК «АХА Страхування» звернулося до ОСОБА_1 з претензією компенсувати витрати ПрАТ «СК «АХА Страхування» у розмірі 107220,55 грн., яка залишилась без виконання.
На підставі полісу №АІ/9441223 цивільно-правової відповідальності ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відшкодувало ПрАТ «СК «АХА Страхування» 49000,00 грн. Відповідач визнав вказані обставини, не висловлював будь-яких заперечень щодо визнання ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» даної ДТП страховим випадком і здійснення відшкодування на користь ПрАТ «СК «АХА Страхування». 
У зв`язку з цим ПрАТ «СК «АХА Страхування» звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, в порядку суброгації, у сумі 58220,55 грн. (107220,55 грн. - 49000,00 грн.). 
ПрАТ «СК «АХА Страхування» 20.06.2019 здійснило державну реєстрацію зміни свого найменування на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», що підтверджується копіями Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, Довідкою АБ №513497 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, витягом зі статуту позивача, відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України. 
Правовідносини, які склались між сторонами у справі, регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Положення статті 22 ЦК України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 
Згідно зі ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.
Таким законом, зокрема, є норма ст. 993 ЦК України, відповідно до якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. 
Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала. 
Таким чином, до позивача у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток. 
Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Отже, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини. 
Статтею 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). 
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). 
Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них належить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страхова виплата грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.
Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.
Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.
Франшизою є частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.
Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, а відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого, а тому в порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Відповідно до встановлених судом обставин справи, вимога позивача (страховика потерпілого) про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування є суброгацією.
Обов`язок страхової компанії ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» безпосередньо передбачено спеціальним законом, що регулює діяльність останнього, а саме, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортні засобів».
Зокрема, ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди майну третіх осіб.
Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземна транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспорт засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Тому, статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Правову позицію, щодо подібних правовідносин висловив Верховний суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові № 686/17155/15-ц від 03.10.2018, де зазначив, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням замін зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягав заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодуванні (страхової виплати). На підставі цього висновку Верховний Суд визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу та франшизи, а за решту - безпосередній винуватець ДТП.
Встановлено, що позивач у відповідності до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до страхового акту виплатило на відшкодування завданих ОСОБА_2 збитків страхову суму 107220,55 грн., страховик відповідача відшкодував позивачеві оцінену шкоду у межах страхового ліміту за мінусом франшизи (49000,00, грн..).
Оскільки вартість майнового збитку, завданого потерпілій особі пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений розмір страхового відшкодування в порядку Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач як винуватець ДТП в порядку суброгації зобов`язаний відшкодувати невідшкодовану його страховиком різницю, яка становить 58220,55 грн. 
За вказаних обставин суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору, сплаченого при зверненні з позовом до суду. 
Керуючись ст. 12, 13, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди в порядку суброгації – задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адерса: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (код ЄДРПОУ 20474912, адреса: вул. Іллінська, 8 м. Київ), відшкодування матеріальної шкоди у сумі 58220,55 грн. (п`ятдесят вісім тисяч двісті двадцять грн. 55 коп.). 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 1600,00 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.