ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2026 року Справа № 915/1273/25 

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АПУС-ЛЕГАТ», вул. Драгомирівська, 10, м. Харків, 61031 (код ЄДРПОУ 39251391)
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛА-ЮГ», вул. Очаківська (Варварівка), буд. 1Г, м. Миколаїв, 54036 (код ЄДРПОУ 38152125)
про стягнення коштів в сумі 5 497, 90 грн.

без повідомлення (виклику) учасників 

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Миколаївської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «АПУС-ЛЕГАТ» з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛА-ЮГ» 5 000, 00 грн. - заборгованості за надані послуги з перевезення вантажу, а також три відсотки річних у розмірі 386, 98 грн., інфляційні витрати у розмірі 110, 92 грн. та судові витрати у справі.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 03.09.2025 позовну заяву (вх. № 12437/25 від 29.08.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю “АПУС-ЛЕГАТ” до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “ГАЛА-ЮГ” про стягнення коштів в сумі 5 497, 90 грн. залишено без руху.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 30.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами.
Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін від сторін до суду не надходило.

Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином.
Судом встановлено, що відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю “ГАЛА-ЮГ” зареєстровано електронний кабінет ЄСІТС, що підтверджується наявною в матеріалах справи відповіддю № 29820185 про наявність зареєстрованого електронного кабінету ЄСІТС.
Ухвала Господарського суду Миколаївської області від 30.09.2025 про відкриття провадження у справі направлена судом до електронного кабінету відповідача та отримана ним 03.10.2025 о 17:04, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку документа в кабінет електронного суду. 
Відповідно до ч. 1 ст. 232 ГПК України судовими рішеннями є: ухвали; рішення; постанови; судові накази.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Відповідно до абз. 7 ч. 6 ст. 242 ГПК України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Відповідно до ч. 11 ст. 242 ГПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України “Про правовий режим воєнного стану” Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженого Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Відповідно до Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/23, від 05.02.2024 № 49/2024, від 06.05.2024 №271/2024, від 23.07.2024 №469/2024, від 28.10.2024 №740/2024, № 26/2025 від 14.01.2025, №235/2025 від 15.04.2025, №478/2025 від 14.07.2025, №793/2025 від 20.11.2025 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжувався строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 9 травня 2025 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 7 серпня 2025 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 5 листопада 2025 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
При здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в ст. 2, 4 ГПК України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Згідно з приписами ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття "розумного строку" не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Савенкова проти України" від 02.05.2013, "Папазова та інші проти України" від 15.03.2012).
Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введення на території України воєнного стану, складну безпекову ситуацію у м. Миколаєві, і, відповідно, наявність обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці працівників апарата суду та відвідувачів суду в умовах збройної агресії проти України, а також з урахуванням надмірного навантаження та недостатню кількість суддів в Господарському суді Миколаївської області, щодо яких здійснюється автоматизований розподіл судових справ, з урахуванням показників часу, необхідного для розгляду справ та матеріалів (рішення Вищої кваліфікаційної комісії України від 26.02.2025 № 41/зп-25 та від 05.03.2025 № 46/зп-25, лист ДСА від 28.01.2025 № 15-2062/25), розгляд даної справи здійснено у розумний строк відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України “Про правовий режим воєнного стану” в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.
Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Відповідно до ст. 26 Закону України “Про правовий режим воєнного стану” правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.
Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.
У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.
Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

2.1. Правова позиція позивача.

Підставою позову зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору-замовлення № 32457 від 20.11.2024, який укладено між сторонами, а саме зобов`язань з оплати за надані послуги з перевезення вантажу, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 5 000, 00 грн.
За порушення виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано відповідачу відповідно до ст. 625 ЦК України 3 % річних та інфляційні втрати.
Позовні вимоги обґрунтовано приписами ст. 15, 16, 64, 205, 509, 526, 530, 599, 610, 611, 612, 625, 638, 639, 909, 929, 932 ЦК України, ст. 32, 173, 193, 306, 307, 316 ГК України, ст. 9, 12 Закону України “Про транспортну експедиторську діяльність”.

2.2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

Відповідач не скористався наданим йому ч. 1, 2, 4 ст. 161 ГПК України правом на подання відзиву на позовну заяву.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

31.03.2024 між ТОВ «Сандора» (вантажовідправник, замовник) та ТОВ «ГАЛА-ЮГ» (перевізник (експедитор)) було укладено договір про перевезення вантажів та транспортно-експедиційне обслуговування № U SD-24-839 від 31.03.2024.

20.11.2024 між ТОВ «ГАЛА-ЮГ» (замовник) та ТОВ «АПУС-ЛЕГАТ» (виконавець) було укладено договір-замовлення № 32457 від 20.11.2024 на разове перевезення вантажу, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання щодо організації доставки вантажів автомобільним транспортом на наступних умовах, зокрема: 
- Дата та час завантаження: 20.11.2024, 14:00;
- Маршрут: с. Мішково-Погорілово (Миколаївська обл.) - с/р Слобожанська (Дніпропетровська обл.) – с/р Чумаківська (Дніпропетровська обл.);
- Адреса завантаження: с. Мішково-Погорілово (Миколаївська обл.); 
- Адреса вивантаження: с/р Слобожанська (Дніпропетровська обл.) – с/р – Чумаківська (Дніпропетровська обл.);
- Дата та час доставки вантажу: 21.11.2024, 12:00;
- Тип вантажу, вага/об`єм, характер упаковки: ТНП, 24 тони, 90 м.куб.;
- Вартість перевезення, умови та термін оплати: 15 000 безготівковий розрахунок з ПДВ, 10 банківських днів, по оригіналам документів; 
- Марка та номери ТЗ: AX0790OВ / НОМЕР_1 ;
- Відомості про водія (ПІП, телефон): Сіняєв О.А., вод. посв. ВХК 726474, FK 091008;
- Примітки та додаткові умови: Обов`язково! В день вивантаження присилати скан ТТН.
Відповідно до п. 4 Договору-замовлення вантаж вважається прийнятим виконавцем до перевезення після завантаження його на транспортний засіб. Факт прийняття виконавцем вантажу до перевезення підтверджується підписом виконавця (водія виконавця) у відповідній графі товарно-транспортної накладної. 

Відповідно до графи договору «Документи, необхідні для оплати»:
- оригінал заявки з мокрою печаткою та підписом; 
- акт виконаних робіт та рахунок (виписувати датою вивантаження по ТТН з зазначенням маршруту та номерів авто);
- 2 ТТН оригінали з відміткою вантажоодержувача (або 1 оригінал та 1 копія, на якій є: згідно з оригіналом, підпис, та печатка компанії яка надає цей документ) та всі супровідні документи, акти бою за наявності;
- дні оплати рахуються після отримання повного пакету документів (платіжний день середа та п`ятниця). 
Документи повинні бути оформлені згідно вимог чинного законодавства. Оплата відбувається за умови реєстрації податкової накладної. Нуменклатура податкової накладної повинна співпадати з нуменклатурою Акта виконаних робіт. 
Відповідно до абз. 1 графи договору «Відповідальність сторін» сторони погодили, що виконавець несе повну майнову відповідальність незалежно від вини за пошкодження, знищення, викрадення або втрату прийнятого до перевезення вантажу до моменту передачі його вантажоотримувачу. У разі пошкодження, знищення, викрадення або втрати вантажу виконавець компенсує замовнику повну вартість пошкодженого, знищеного, викраденого або втраченого вантажу. Виконавець відшкодовує замовнику всі штрафи, які можуть бути йому виставлені вантажоотримувачем (замовником) (за договором перевезення між вантажоотримувачем та замовником).
Відповідно до абз. 6 графи договору «Відповідальність сторін» факсимільні та електронні копії даної заявки, доповнення, акти, протоколи, які є невід`ємною частиною цієї заявки, завірені печатками сторін, мають юридичну силу оригіналу до моменту обміну сторонами його оригінальними примірниками.
Договір-замовлення підписано та скріплено печатками сторін. 

На підтвердження виконання позивачем послуг з перевезення вантажу позивачем надано товарно-транспортні накладні, а саме:
1) товарно-транспортну накладну № СА-ЦБ\РНв-036699 від 20.11.2024, в якій зазначено:
- дата складання та місце складання: 20.11.2024, вул. Степова, 1, с. Мішково-Погорілове, Миколаївський район, Миколаївська обл.;
- автомобіль RENAULT T 480 AX0790OВ спеціалізований вантажний сідловий тягач та причіп/напівпричіп KOEGEL S 24 НОМЕР_1 загальний напівпричіп Н/ПР тентований;
- автомобільний перевізник: ТОВ «ГАЛА-ЮГ», 38152125;
- замовник: ТОВ «САНДОРА»;
- вантажовідправник: ТОВ «САНДОРА»;
- вантажоодержувач: ТОВ «ЛОГІСТИК ЮНІОН»;
- пункт навантаження: вул. Степова, 1, с. Мішково-Погорілове, Миколаївський район, Миколаївська обл.; пункт розвантаження: комплекс будівель та споруд № 8, територія Слобожанської селищної ради, Дніпропетровська область;
- супровідні документи на вантаж: Акт приймання-передачі № СА-ЦБ\РНв-036699 від 20.11.2024, посвідчення про якість. Усього відпущено вантажу на загальну суму 305 726, 40 грн.;
- водій ОСОБА_1 , ВХК72674.
В графі «Здав (відповідальна особа вантажовідправника)» міститься печатка для документів ТОВ «САНДОРА» та підпис комірника ОСОБА_2 .
В графі «Прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача)» міститься печатка ТОВ «ЛОГІСТИК ЮНІОН», розподільний центр № 7, комірник по прийому товару ОСОБА_3 та підпис.
2) товарно-транспортну накладну № СА-ЦБ\ПРв-058252 від 20.11.2024, в якій зазначено:
- дата складання та місце складання: 20.11.2024, вул. Степова, 1, с. Мішково-Погорілове, Миколаївський район, Миколаївська обл.;
- автомобіль RENAULT T 480 AX0790OВ спеціалізований вантажний сідловий тягач та причіп/напівпричіп KOEGEL S 24 НОМЕР_1 загальний напівпричіп Н/ПР тентований;
- автомобільний перевізник: ТОВ «АПУС-ЛЕГАТ» через ТОВ «ГАЛА-ЮГ»;
- замовник: ТОВ «САНДОРА»;
- вантажовідправник: ТОВ «САНДОРА»;
- вантажоодержувач: ТОВ «ЗАХІДНА ДИСТРИБУЦІЙНА МЕРЕЖА»;
- пункт навантаження: вул. Степова, 1, с. Мішково-Погорілове, Миколаївський район, Миколаївська обл.; пункт розвантаження: Чумаківська сільська рада, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область;
- супровідні документи на вантаж: сертифікат якості. Усього відпущено вантажу на загальну суму 237 608, 40 грн.;
- водій ОСОБА_1 , ВХК72674.
В графі «Здав (відповідальна особа вантажовідправника)» міститься печатка для документів ТОВ «САНДОРА» та підпис комірника ОСОБА_2 .
В графі «Прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача)» міститься печатка ТОВ «ЗАХІДНА ДИСТРИБУЦІЙНА МЕРЕЖА» та підпис відповідальної особи зав.скл. ОСОБА_4 .

Крім того, на підтвердження факту надання позивачем відповідачу транспортних послуги з перевезення вантажів на загальну суму 15 000, 00 грн. позивачем надано Акт надання послуг № АЛ-211124-1 від 21.11.2024 на суму 15 000, 00 грн., в якому зазначено:
- розр. док.: рахунок на оплату покупцю № АЛ-211124-1 від 21.11.2024;
- договір-заяв № 32457 від 200.11.2024;
- № автомобіль держномер НОМЕР_2 / НОМЕР_1 , водій ОСОБА_5 ;
- найменування робіт / послуг: транспорті послуги з перевезення вантажу по Україні, Україна, Миколаївська обл., с. Мішково-Погорілово – Україна, Дніпропетровська обл., с/р Слобожанська – с/р – Чумаківська, автомобіль держномер НОМЕР_2 / НОМЕР_3 , водій ОСОБА_1 .
Акт підписано лише зі сторони позивача (виконавця), а зі сторони відповідача (замовника) відповідно акт не підписано. 

Для проведення оплати позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату № АЛ-211124-1 від 21.11.2024 на суму 15 000, 00 грн.
Підставою виставлення рахунку зазначено:
- договір-замовлення № 32457 від 20.11.2024.
- № автомобіль держномер НОМЕР_2 / НОМЕР_1 , водій ОСОБА_5 ;
- найменування робіт / послуг: транспорті послуги з перевезення вантажу по Україні, Україна, Миколаївська обл., с. Мішково-Погорілово – Україна, Дніпропетровська обл., с/р Слобожанська – с/р – Чумаківська, автомобіль держномер НОМЕР_2 / НОМЕР_3 , водій ОСОБА_1 

13.12.2024 відповідачем перераховано на рахунок позивача грошові кошти в сумі 10 000, 00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією № 4535 від 13.12.2024 на суму 10 000, 00 грн., із зазначенням призначення платежу «оплата за трансп. послуги з перевез. вантаж. зг. рах. № 211124-1 від 21.11.2024 р., у т.ч. ПДВ 20 % = 1_666,67 грн.».
Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за отримані послуги з перевезення вантажу становлять 5 000, 00 грн. (15 000, 00 грн. – 10 000, 00 грн.).

Водночас, судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо застосування штрафних санкцій (штрафу у розмірі 5 000, 00 грн.) зі сторони замовника ТОВ "ГАЛА-ЮГ" до виконавця (перевізника) ТОВ "АПУС-ЛЕГАТ" за подачу іншого транспортного засобу, що підтверджується наявними в матеріалах справи претензіями та листами, а саме:
20.11.2024 відповідачем направлено на адресу позивача претензію вих. № 1102 від 20.11.2024, в якій відповідач зазначив, що згідно договору-замовлення № 32457 від 20.11.2024 року був наданий під завантаження продукцією ТОВ «САНДОРА» 20\11\2024 автомобіль НОМЕР_2 \АХ5876ХF, водій ОСОБА_1 , за маршрутом с. Мішково-Погорілово (Миколаївська обл) - с/р Слобожанська (Дніпропетровська обл) - с/р - Чумаківська (Дніпропетровська обл). На завантаження фактично прибуло авто НОМЕР_4 \ НОМЕР_5 , що заборонено умовами підприємства та за що був виставлений штраф в розмірі 5 000 грн. Відповідач просив сплатити штраф у розмірі 5 000, 00 грн. До претензії відповідачем додано договір-замовлення № 32457 від 20.11.2024 на разове перевезення вантажу та претензію № 165/2011 від 20.11.2024.
16.12.2024 позивачем направлено на адресу відповідача відповідь на претензію № 16/12 від 16.12.2024, в якій позивач зазначив, що умовами Договору-замовлення № 32457 не передбачена відповідальність виконавця із застосуванням штрафних санкцій ані за фактичне прибуття на завантаження авто, що заборонено умовами підприємства, ані обов`язок відшкодування замовнику всіх штрафів, які можуть бути йому виставлені вантажоотримувачем (замовником), як зазначено у претензії. З посиланням на ст. 193, 232 ГК України, ст. 610, 612 ЦК України ТОВ "АПУС-ЛЕГАТ" в претензії також зазначило, що викладені в отриманій претензії вимоги є передчасними та такими, що не відповідають умовам Договору, а також не підтверджені всупереч вимог ст. 222 ГК України належними доказами та розрахунками, а саме: відсутній розрахунок суми претензії; докази, що підтверджують обставини, на підставі яких пред`явлено претензію; а також посилання на положення Договору-замовлення № 32457 та відповідні правові норми, якими передбачена відповідальність за пред`явленими ТОВ «ГАЛА-ЮГ» вимогами. Також позивач просив відповідача належним чином виконати зобов`язання щодо оплати транспортних послуг з перевезення вантажу за Договором-замовленням № 32457 від 20.11.2024;
20.12.2024 відповідачем направлено на адресу позивача відповідь вих. № 20/12 від 20.12.2024 на відповідь № 16/12 від 16.12.2024 на претензію від 20.11.2024 № 1102 про сплату штрафу, в якій відповідач просив сплатити штраф у розмірі 5 000, 00 грн. У відповіді зазначено, що виконавець ТОВ "АПУС-ЛЕГАТ" неналежним чином виконав умови договору в частині використання для перевезення вантажу іншого ТЗ Renault НОМЕР_4 / Kogel НОМЕР_5 , ніж той, що був спочатку передбачений у договорі, а саме НОМЕР_6 / НОМЕР_7 , саме заміна транспортного засобу спричинило порушення. До відповіді додано витяг із договору в частині п. 6.10 договору № U SD-24-839 про перевезення вантажів транспортно-експедиційне обслуговування від 31.03.2024, укладений між ТОВ "Сандора" та ТОВ "ГАЛА-ЮГ", а також претензію № 165/2011 від 20.11.2024.
До матеріалів справи також долучено лист ТОВ "АПУС-ЛЕГАТ" б/н та без дати, адресований відповідачу ТОВ "ГАЛА-ЮГ", в якому позивач зазначив, що зважаючи на відсутність будь-яких підстав для задоволення вимог претензії № 1102 від 20.11.204 (відсутність доказів використання для перевезення іншого транспортного засобу), ТОВ «АПУС-ЛЕГАТ» повторно просить належним чином виконати зобов`язання щодо оплати транспортних послуг з перевезення вантажу за договором-замовлення № 32457 від 20.11.2024.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення з відповідача 5 000, 00 грн. - заборгованості за надані послуги з перевезення вантажу, а також нарахованих 3 % річних та інфляційних втрат.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.
Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (п. 5.11-5.13 постанови КГС ВС від 22.06.2022 у справі № 904/5328/21).
Близький за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

4.1. Правове регулювання договірних відносин з перевезення вантажу.

На підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України (тут і далі по тексту судового рішення в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.
Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.
Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
Відповідно до ч. 1 ст. 917 ЦК України перевізник зобов`язаний надати транспортні засоби під завантаження у строк, встановлений договором.
Відправник вантажу має право відмовитися від наданого транспортного засобу, якщо він є непридатним для перевезення цього вантажу.
Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ч. 6 ст. 306 ГК України відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.
Відповідно до ч. 5 ст. 308 ГК України про прийняття вантажу до перевезення перевізник видає вантажовідправнику в пункті відправлення документ, оформлений належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (постанова об`єднаної палати КЦС ВС від 01.03.2021 № 180/1735/16-ц (61-18013сво18)).

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Поняття "строк договору", "строк виконання зобов`язання" та "термін виконання зобов`язання" згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.
Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.
Поняття "строк виконання зобов`язання" і "термін виконання зобов`язання" охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання (п. 29, 33-35 постанови Великої Палати ВС від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12).
Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, що прямо передбачено ч. 4 ст. 631 ЦК України. Проте поняття "строк дії договору" та "строк виконання зобов`язання" не є тотожними (відповідний висновок також міститься у постановах Верховного Суду від 07.08.2018 у справі № 910/7981/17 та від 18.11.2019 року у справ № 910/16750/18).
Закон не передбачає такої підстави для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним, як закінчення строку дії договору (постанова КГС ВС від 19.05.2020 № 910/9167/19).

4.2. Правове регулювання відображення господарських операцій в бухгалтерському обліку.

Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції від 03.09.2024) для цілей цього Закону терміни вживаються у такому значенні:
бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень;
господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства;
первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правової форми і форми власності, на філії та представництва юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави (далі - підприємства), які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність, а також на операції з виконання державного та місцевих бюджетів і складання фінансової звітності про виконання бюджетів з урахуванням бюджетного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Доказами реального здійснення господарської операції є первинні документи, які підтверджують фактичну поставку товарів продавцем та їх отримання покупцем, а також документи, що підтверджують факт використання придбаних товарів у власній господарській діяльності покупця (висновок, викладений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 804/15389/15, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26 березня 2019 року у справі № 925/291/18).
За своєю правовою природою первинні документи є документами, які посвідчують виконання зобов`язань (констатують, фіксують певні факти господарської діяльності в правовідносинах між сторонами) та мають юридичне значення для встановлення обставин такого виконання (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10 лютого 2020 року у справі № 909/146/19).

4.3. Правове регулювання відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі “Загальні положення про зобов`язання” книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц).
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова КГС ВС від 14.01.2020 року № 924/532/19).

V. ВИСНОВКИ СУДУ.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов наступного висновку. 
20.11.2024 між ТОВ «ГАЛА-ЮГ» (замовник) та ТОВ «АПУС-ЛЕГАТ» (виконавець) було укладено договір-замовлення № 32457 від 20.11.2024 на разове перевезення вантажу, який за своєю правовою природою є договором перевезення вантажу.
Суду не подано доказів розірвання або визнання недійсним договору.
Умовами договору сторони погодили, що ТОВ «АПУС-ЛЕГАТ» (виконавець) зобов`язався здійснити організацію перевезення вантажу, а ТОВ «ГАЛА-ЮГ» (замовник) зобов`язався здійснити оплату вартості перевезення в сумі 15 000, 00 грн. в строк 10 банківських днів по оригіналам документів.
Судом встановлено, що позивачем здійснено перевезення вантажу, що підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними від 20.11.2024, в яких, зокрема, зафіксовано навантаження/ розвантаження товару та прийняття товару вантажоодержувачем. Крім того, позивачем сформовано та надано відповідачу для підписання акт надання послуг на суму 15 000, 00 грн., а також виставлено рахунок для проведення оплати на суму 15 000, 00 грн.
Судом враховано, що акт надання послуг відповідачем не підписано.
Проте, як вказано судом вище, 13.12.2024 відповідачем згідно платіжної інструкції № 4535 від 13.12.2024 проведено часткову оплату за надані послуги в сумі 10 000, 00 грн. В призначенні платежу зазначено надісланий позивачем відповідачу рахунок на оплату № АЛ-211124-1 від 21.11.2024.
Матеріали справи не містять жодних доказів на спростування факту надання позивачем відповідачу послуг з перевезення вантажу. Крім того, відповідач, який повідомлений належним чином про розгляд справи, під час розгляду справи не висловив жодних заперечень проти позовних вимог, як і не подав жодних доказів на спростування факту надання послуг з перевезення вантажу.
З наявних в матеріалах справи доказів (листування між сторонами) вбачається, що між сторонами також виник спір щодо сплати штрафних санкцій (штрафу в розмірі 5 000, 00 грн.), який відповідач вимагав у позивача сплатити за порушення договору, а саме надання іншого транспортного засобу, ніж передбачений умовами договору. Водночас з матеріалів листування не вбачається сам факт заперечень відповідача щодо надання позивачем послуг з перевезення вантажу на суму 15 000, 00 грн.
Суд зазначає, що предметом позову у даній справі є вимога про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з перевезення вантажу в сумі 5 000, 00 грн. (залишок суми основного боргу) та в предмет доказування у даній справі не входять обставини щодо наявності підстав для нарахування та стягнення штрафних санкцій, нарахованих відповідачем позивачу, проведення заліку тощо. Відтак, під час розгляду даної справи судом не досліджуються обставини (якщо такі мають місце) щодо правомірності / неправомірності нарахування відповідачем штрафу, його розміру тощо.
Враховуючи вищевикладене, суд, керуючись принципом вірогідності доказів (ст. 79 ГПК України), дійшов висновку, що обставина даної господарської справи щодо надання позивачем відповідачу послуг з перевезення вантажу є встановленою та доведеною. Оцінюючи докази в їх сукупності, а також дії відповідача (замовника) щодо часткової оплати за отримані послуги з перевезення вантажу, суд дійшов висновку про реальність господарської операції. Відтак, в силу приписів ст. 530, 629, 909 ЦК України та умов договору у відповідача виник обов`язок з оплати за надані та отримані послуги з перевезення вантажу, який виконано відповідачем частково (проведено часткову оплату послуг). Отже, заборгованість відповідача перед позивачем (сума основного боргу) становить 5 000, 00 грн., строк оплати якої настав, що свідчить про порушення відповідачем взятого на себе зобов`язання за господарським договором в частині проведення оплати за послуги у порядку та строки, встановлені умовами договору (ст. 610 ЦК України).
Відповідачем не подано суду жодних заперечень, а також не спростовано жодними доказами у справі як факт надання позивачем відповідачу вищевказаних послуг з перевезення, так і факт наявності заборгованості у вказаному вище розмірі.
Враховуючи порушення відповідачем умов договору в частині своєчасної оплати за надані послуги з перевезення вантажу, суд дійшов висновку про обґрунтованість та задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача коштів в сумі 5 000, 00 грн.
Позивачем нараховано відповідачу 110, 92 грн. – 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. Нарахування здійснено за період з 01.12.2024 по 27.08.2025.
Позивачем також нараховано відповідачу 386, 98 грн. - інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з грудня 2024 по липень 2025 (включно). 
Судом здійснено перерахунок 3 % річних, оскільки позивачем не враховано, що умовами договору передбачено оплату за надані послуги з перевезення вантажу протягом 10 банківських (а не календарних) днів по оригіналам документів, а початок відліку десятиденного строку на оплату необхідно здійснювати з 22.11.2024, оскільки акт та рахунок датовано 21.11.2024. Боржник є таким, що порушив виконання грошового зобов`язання, з 06.12.2024. Отже, 3 % річних за період з 06.12.2024 по 27.08.2025 становлять 108, 87 грн.
Розрахунок інфляційних втрат виконано позивачем арифметично правильно, період визначено правильно, дефляцію враховано.
Отже, позов в частині стягнення 108, 87 грн. - 3 % річних та 386, 98 грн. - інфляційних втрат підлягає задоволенню (ст. 625 ЦК України). В решті 3 % річних судом відмовлено, у зв`язку з безпідставністю.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір в розмірі 2 421, 43 грн. слід відшкодувати позивачу з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд 

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛА-ЮГ», вул. Очаківська (Варварівка), буд. 1Г, м. Миколаїв, 54036 (код ЄДРПОУ 38152125) на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «АПУС-ЛЕГАТ», вул. Драгомирівська, 10, м. Харків, 61031 (код ЄДРПОУ 39251391):
- 5 000, 00 грн. (п`ять тисяч грн. 00 коп.) - заборгованості за надані послуги з перевезення вантажу;
- 108, 87 грн. (сто вісім грн. 87 коп.) – 3 % річних;
- 386, 98 грн. (триста вісімдесят шість грн. 98 коп.) - інфляційних втрат;
- 2 421, 43 грн. (дві тисячі чотириста двадцять одна грн. 43 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.
Повне рішення складено 03.03.2026.

Суддя Е.М. Олейняш