Справа № 751/10296/25
Провадження № 2/750/1248/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2026 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова у складі судді Слісаря А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

у грудні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики № 73665991 та договором № 8234531 в загальній сумі 34 905 грн. 70 коп. та судового збору в розмірі 3028 грн. 
Обґрунтовано позов, тим, що 14 грудня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 73665991.
03 лютого 2025 року між TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 8234531.
27 березня 2025 року між TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Позивачем укладено Договори факторингу, у відповідності до умов яких TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) TOB «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а TOB «ФК «ЄАПБ» приймає належні TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі і до Відповідача. Відповідач належним чином не виконувала свої зобов`язання по кредитним договорам, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в загальній сумі 34 905 грн. 70 коп. Указаний розмір заборгованості Позивач просить стягнути на його користь із Відповідача разом із судовими витратами.
Ухвалою судді Новозаводського районного суду м. Чернігова Діденка А.О. від 04.12.2025 справу передано на розгляд Деснянського районного суду м. Чернігова за підсудністю. 
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
03 лютого 2026 року від представника відповідача – адвоката Полянської К.В. засобами потового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що позивачем не доведено погодження з відповідачем розміру відсотків, порядок нарахування та підстави для застосування додаткових платежів. Наданий розрахунок заборгованості не підтверджений первинними бухгалтерськими документами. Не доведено, що первісний кредитор мав право нараховувати саме суми які позивач просить стягнути. Позивач не довів погодження розміру неустойки.
10 лютого 2026 року від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якому зазначає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а відповідач намагається уникнути відповідальності. Первісний кредитор надав відповідачу кошти у кредит які були зараховані на банківську карту відповідача. Відповідач при укладенні договору кредиту, ознайомився з його умовами та не заперечував щодо умов нарахування відсотків, тому відсотки нараховані у відповідності до укладеного договору. До нового кредитора перейшло право вимоги до відповідача у відповідності до чинного законодавства та укладеного договору факторингу. 
03 березня 2026 року від представника відповідача – адвоката Полянської К.В. через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено що у зв`язку із не доведенням позивачем факту підписання кредитних договорів відповідачем, перерахування кредитних коштів, а також користування відповідачем кредитними коштами, підстави для стягнення заборгованості відсутні. 
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 14 грудня 2024 року між TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 73665991 про надання коштів у кредит. 
Згідно з п. 2.1 Договору, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. 
Підписанням цього Договору позики Відповідач підтверджує він ознайомився на сайті hups://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги (п.11.1).
Згідно з договором Позивач надає Відповідачу грошові кошти (позику) у розмірі 11000,00 грн строком на 30 днів на умовах передбачених договором позики, а Відповідач зобов`язалася повернути позику та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 12.01.2025 зі сплатою процентної ставки – 0,750% у день, ставкою за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день – 4,00% (п. п. 2.1 - 2.3 договору).
14 грудня 20224 року TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 13970453 до договору про надання коштів у кредит № 73665991 від 14 грудня 2024 року.
Відповідно до п. 1 угоди сторони домовились продовжити строк кредитування на 30 днів та викласти п.п. 2.2.2 п. 2.2. Договору в новій редакції: строк кредитування 60 днів, проценти за користування кредитом здійснюються за ставкою 1,00 %. 
Викладено в новій редакції стовбці 2,3,6,7 Таблиці п. 2.2 Договору, а саме: Дата повернення кредиту 11.02.2025, денна процентна ставка 1,00 %, орієнтована реальна річна ставка, % 1235,07, орієнтовна загальна вартість кредиту 16527,50 грн. 
Відповідно до довідки ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС», яка діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу котів без відкриття рахунку (рішення НБУ про включення до реєстру платіжної інфраструктури та видачу ліцензії від 27 квітня 20023 року № 21/764 -рк), підтверджено прийняття до виконання платіжної інструкції за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.01.2018, завершення наступної платіжної операції: дата 14.12.2024, номер платежу 63e3b2de-e2ae-421a-940a-58946752b62d, сума 11 000 грн., отримувач ОСОБА_1 ЕПЗ № НОМЕР_1 (а.с. 20). Також, факт зарахування на картку відповідача 11000 грн., підтверджується інформацією АТ «Універсал банк», яка була витребувана ухвалою суду. 
27 березня 2025 року між TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Позивачем укладено Договір факторингу № 27/03/25, у відповідності до умов якого TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) TOB «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а TOB «ФК «ЄАПБ» приймає належні TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права Вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників. До даного договору укладено додаткову угоду № 4 від 27.05.2025.
До матеріалів справи долучено копію підписаного сторонами та скріпленого їх печатками Акту прийому-передачі Реєстру Боржників який є невід`ємною частиною цього Договору. 
Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 6 від 27.05.2025 до Договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, TOB «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 20 993 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 10 175 грн, заборгованість за відсотками – 3 877 грн. 50 коп., заборгованість за понадстрокове користування кредитом – 5291 грн., комісія за надання кредиту – 1650 грн. (а.с. 28).
03 лютого 2025 року між TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії № 8234531 та підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 571801.
Згідно з п. 2.1 Договору, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. 
Згідно з договором Позивач надає Відповідачу грошові кошти (позику) у розмірі 3600,00 грн строком на 360 днів на умовах передбачених договором позики, а Відповідач зобов`язалася повернути позику та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 28.01.2026 зі сплатою процентної ставки – 0,95% у день, комісія за надання кредиту 17,25 % від суми наданого кредиту (621,00 грн.) (п. п. 2.28 договору).
Відповідно до листа АТ «Універсал банк» від 31.03.2026 р., у період з 03.02.2025 року по 06.02.2025 року на платіжну картку, яка була емітована на ім`я ОСОБА_1 , було зараховано платіж у сумі 3600 грн.
27 березня 2025 року між TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Позивачем укладено Договір факторингу № 27/03/25, у відповідності до умов якого TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) TOB «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а TOB «ФК «ЄАПБ» приймає належні TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права Вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників. До даного договору укладено додаткову угоду № 8 від 26.08.2025.
До матеріалів справи долучено копію підписаного сторонами та скріпленого їх печатками Акту прийому-передачі Реєстру Боржників який є невід`ємною частиною цього Договору. 
Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 13 від 26.08.2025 до Договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, TOB «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 13 921 грн. 20 коп., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 3600 грн, заборгованість за відсотками – 3112 грн. 20 коп., неустойка – 7200 грн. (а.с. 44).
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Стаття 512 Цивільного кодексу України передбачає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України).
Згідно із частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із частинами першою, другою статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.
Згідно зі статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. 
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Факт отримання відповідачем коштів та користування ними підтверджується наявними у справі матеріалами, а саме випискою з рахунку та листом АТ «Універсал банк», а тому суд приходить до висновку, що між відповідачем та первісним кредитором виникли договірні правовідносини. Доказів про повернення кредитних коштів, відповідачем не надано.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Враховуючи норми закону та те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасила, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який було затверджено Законом України 2102-IX від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє на даний час.
Отже, стягнення заборгованості по неустойці в розмірі 7200 грн. за кредитним договором № 8234531 від 03.02.2025 в період дії воєнного стану не відповідає вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Також надаючи оцінку нарахуванню позивачем комісії за надання кредиту, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку чи іншої фінансової установи встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту і, відповідно, така умова не є нікчемною.
Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 20 вересня 2024 року у справі № 331/2974/23 (провадження N 61-7620св24).
За приписами частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Згідно з пунктом 12 частини першої статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
В абзаці п`ятому статті 1 вищевказаного Закону визначено, що особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Таким чином, особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації, чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє.
У постанові Верховного Суду від 15.07.2020 у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає в тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, установлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.
При цьому, частина 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.
Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду в постановах: від 26.12.2018 у справі № 522/12270/15, від 14.05.2021 у справі №502/1438/18, від 24.02.2022 у справі № 591/4698/20, від 12.05.2022 у справі №336/512/18, від 18.01.2023 у справі № 642/548/21.
Застосування приписів частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед банківською установою, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність банку щодо наявності в особи спеціального статусу.
В Україні особливий період розпочався 18.03.2014 і триває до теперішнього дня. Починаючи з 24.02.2022, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 в Україні введено воєнний стан.
Судом установлено, що з 28.11.2024 року ОСОБА_2 був мобілізований до лав Збройних Сил України, що підтверджується копією витягу з наказу командира військової частини до складу якої він зарахований(витяг з наказу від 28.11.2024 р. № 273 мтд). Згідно копії свідоцтва про шлюб від 08.08.2020 р., відповідач ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 з 08.08.2020, актовий запис № 920. Вказані копії документів, які надані представником відповідача, позивачем не спростовані. 
За встановлених обставин, суд доходить висновку, що відповідачу, яка є дружиною військовослужбовця, проценти за користування кредитом з моменту його мобілізації 28.11.2024 не повинні були нараховуватися.
Таким чином, зважаючи що відсотки за користування кредитом нараховані за період коли чоловік відповідачки проходить військову службу за мобілізацією, тому позов у частині стягнення відсотків не підлягає задоволенню. 
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заборгованість ОСОБА_1 за договором № 73665991 від 14.12.2024 р. яку необхідно стягнути становить 11825 грн., яка складається з 10175 грн. заборгованість за основною сумою заборгованості та 1650 грн. заборгованість за комісією, а заборгованість за договором № 8234531 від 03.02.2025, яка підлягає стягненню на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» становить 3600 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу.
Отже, загальна сума, яку необхідно стягнути з відповідача складає 15425,00 грн.
На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов (44 %), стягненню з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1332 грн. 32 коп.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, код ЄДРПОУ 35625014) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами в розмірі 15425 грн. 00 коп. 
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 1332 грн. 32 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя  А.В. СЛІСАР