ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 758/14467/23
Провадження № 22-ц/820/753/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Гринчука Р. С., Костенка А. М.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2025 року (суддя Мотонок Т. Я., повне судове рішення складено 23 грудня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд
у с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року ОСОБА_2 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначала, що 03 серпня 2023 року під час керування транспортним засобом марки «Peugeot Partner» реєстраційний номер НОМЕР_1 у м. Києві по вул. Якуба Колоса в дворі будинку № 2-В ОСОБА_1 , здійснюючи рух заднім ходом, не впевнився в безпечності маневру та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «Volkswagen Tiguan» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить їй на праві власності. Внаслідок протиправних дій відповідача транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Святошинського районного суду міста Києва від 30 серпня 2023 року вина ОСОБА_1 встановлена, його притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КпАП України. ПАТ НАСК «Оранта» як страховик цивільно-правової відповідальності відповідача сплатило страхове відшкодування в розмірі 48491,68 грн. Розмір сплаченого страхового відшкодування є меншим за реальні збитки, які їй заподіяно. Відповідно до висновку експерта від 19 жовтня 2023 року матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля марки «Volkswagen Tiguan» реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті його пошкодження в ДТП, що сталася 03 серпня 2023 року, станом на дату ДТП складає 78044,46 грн. Залишок суми, що підлягає сплаті на її користь складає 29552,78 грн. Також, посилається на те, що внаслідок ДТП позбавлена можливості вести звичне життя, почала нервувати, моральний та психічний стан погіршився, чим завдано моральної шкоди.
Тому позивачка просила стягнути з ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, у сумі 29552,78 грн та 10000 грн моральної шкоди. 
Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 29552,78 грн та 10000 грн моральної шкоди. Вирішено питання про судові витрати.
Додатковим рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 січня 2026 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 23500 грн витрат на професійну правничу допомогу.
ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Вважає рішення суду необґрунтованим. Суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність доказів звернення позивачки до нього з вимогою про сплату коштів. Висновок ринкової вартості відновлювального ремонту транспортного засобу є сумнівними, оскільки він не був повідомлений про проведення експертного дослідження транспортного засобу. Не погоджується з рішенням суду в частині відшкодування моральної шкоди, так як вважає недоведеними вимоги. Його представник подав клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції, проте на час розгляду справи 16 грудня 2025 року до нього і представника не телефонували та не зазначали про можливість приєднатись до відеоконференції, що позбавило права на участь у судовому засіданні.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до пунктів 3 і 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Посилання в апеляційній скарзі на порушення права на участь у судовому засіданні представника відповідача в режимі відеоконференції не підтверджено доказами. 
Згідно з протоколом судового засідання і записом фіксування судового засідання технічними засобами установлено, що сторона відповідача не вийшла на зв`язок. При цьому технічних проблем під час проведення відеоконференцзв?язку виявлено не було.
Суд першої інстанції правильно установив, що ОСОБА_2 є
власником автомобіля марки «Volkswagen» Tiguan реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. 
Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 30 серпня 2023 року у справі № 759/15356/23 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КпАП України. Відповідно до постанови суду 03 серпня 2023 року приблизно о 08 год 40 хв. в порушення вимог пункту 10.9 Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Peugeot» реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Якуба Коласа в дворі будинку 2-В у м. Києві, здійснюючи рух заднім ходом, не впевнився в безпечності маневру та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб марки «Volkswagen» реєстраційний номер НОМЕР_2 . Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. ОСОБА_1 в судовому засіданні свою винну визнав. 
Відповідно до листа ПАТ НАСК «Оранта» №09-02-22/2445 від 19 вересня 2023 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована відповідно до договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 30 березня 2023 року за № 213900691. Розглянувши матеріали справи № 23-32-95445, ПАТ НАСК «Оранта» прийняло рішення щодо виплати ОСОБА_2 страхового відшкодування в розмірі 48491,68 грн згідно зі страховим актом № ОЦВ-23-32-95445/1. 
Згідно з висновком експерта № 476 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 19 жовтня 2023 року, складеного на замовлення ОСОБА_2 , матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля марки «Volkswagen Tiguan» реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження в ДТП, яка сталася 03 серпня 2023 року, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових, що підлягають заміні, станом на дату ДТП складає 78044,46 грн, в тому числі ПДВ на замінні складові та матеріали - 9757,71 грн. 
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Згідно з частиною 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що різниця між фактичним розміром матеріальної шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) підлягає стягненню з винної особи. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується винною особою. 
Колегія суддів не погоджується з висновком суду про стягнення матеріальної шкоди. 
Доводи апеляційної скарги в цій частині частково заслуговують на увагу з таких підстав.
Відповідно до частин 1 і 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1 статті 1166 ЦК України).
В силу пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП.
На підставі пункту 22.1. статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Отже, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик в межах страхової суми.
Частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
Відповідно до висновку щодо застосування відповідних норм права, викладеного Верховним Судом у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на час ДТП була застрахована ПАТ НАСК «Оранта» (поліс № 213900691, забезпечений транспортний засіб марки «Peugeot Partner» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ліміт за завдану майну шкоду - не менше 130000 грн (згідно з вимогами чинного законодавства). 
Позивачка отримала від ПАТ НАСК «Оранта» страхове відшкодування в розмірі 48491,68 грн згідно зі страховим актом № ОЦВ-23-32-95445/1.
Після отримання виплати від страхової компанії на замовлення позивачки проведено транспортно-товарознавчу експертизу, за результатами якої завданий їй матеріальний збиток з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових, що підлягають заміні, станом на дату ДТП складає 78044,46 грн, в тому числі ПДВ на замінні складові та матеріали - 9757,71 грн. 
Розмір завданих збитків, завданих позивачці, не перевищує ліміт відповідальності страховика, відсутні відомості, що в страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування в більшому розмірі, визначеному експертом, ніж фактично виплачена сума. 
Наведене свідчить про обов`язок саме страховика щодо відшкодування завданої матеріальної шкоди. 
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. 
Проте вимоги до ПАТ НАСК «Оранта» ОСОБА_2 не пред`явила.
Згідно зі статтею 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси.
Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість, встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.
Питання про залучення до участі у справі як співвідповідача ПАТ НАСК «Оранта» не вирішувалося.
На стадії апеляційного провадження суд апеляційної інстанції не може залучити до участі у справі іншу особу, як співвідповідача.
З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що позов про відшкодування матеріальної шкоди пред`явлений до неналежного відповідача. 
Тому рішення суду в частині стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, в розмірі 29552,78 грн необхідно скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у позові. 
Разом з тим, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача моральної шкоди. 
Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість, недоведеність вимог про відшкодування моральної шкоди не заслуговують на увагу.
На підставі частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з частиною 1, пунктами 1, 3 частини 2, частинами 3 і 5 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Враховуючи характер заподіяння шкоди, характер та обсяг моральних страждань позивачки, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції обґрунтовано визначив розмір морального відшкодування у розмірі 10000 грн.
Рішення суду в частині задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.
На підставі частини 13 статті 141 ЦПК України зміні підлягає розподіл судових витрат.
Пропорційно розміру задоволених позовних вимог (25,28%) необхідно зменшити стягнутий з відповідача на користь позивачки судовий збір до 271,41 грн та витрати на професійну правничу допомогу до 5940,80 грн.
У зв`язку з відмовою в позові про стягнення матеріальної шкоди не підлягають стягненню з відповідача судові витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 3700 грн.
Документально підтверджені витрати ОСОБА_1 по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги (платіжна квитанція АТ «Таскомбанк» ID 6078-2073-4578-0368 від 28 січня 2026 року, чек АТ «Укрпошта» № 9ILSrKF_bI4 від 20 лютого 2026 року) підлягають стягненню з ОСОБА_2 відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1203,29 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2025 року в частині задоволення позову про стягнення матеріальної шкоди і стягнення витрат за проведення експертного дослідження скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в позові про стягнення матеріальної шкоди.
Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16
грудня 2025 року в частині задоволення позову про стягнення моральної шкоди залишити без змін.
Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2025 року в частині розподілу судових витрат і додаткове рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 січня 2026 року змінити та зменшити стягнуту з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму судового збору до 271,41 грн (двісті сімдесят одна грн 41 коп.), суму витрат на професійну правничу допомогу до 5940,80 грн (п`ять тисяч дев`ятсот сорок грн 80 коп.). 
Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1203,29 грн (одна тисяча двісті три грн 29 коп.).
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 06 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач        О. І. Талалай

Судді   Р. С. Гринчук 

А. М. Костенко