Справа № 464/8301/25 
Провадження 2-а/465/95/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
17.04.2026 року        м. Львів 

Франківський районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді Гулієвої М. І.
секретаря судових засідань Столярської Ю.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6223599 від 26 листопада 2025 року,-

встановив:

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м. Львова з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6223599 від 26 листопада 2025 року. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 26 листопада 2025 року інспектором 2 взводу 3 роти 4 батальйону патурльної поліції УПП у Львівській області Черкашиною Л.С. винесено стосовно нього постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, в якій вказується, що ним порушено п.6.4. ПДР України - проїзд на заборонний сигнал світлофора. Зазначає, що постанова винесена безпідставно, з істотним порушенням його прав та вимогам закону, копію відеозапису йому не надали, відео не містило чіткого зображення сигналу світлофора в його напрямку, що не дозволяє встановити факт правопорушення. Відтак, просить скасувати постанову та закрити провадження.
Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 01.12.2025 адміністративну справу передано для розгляду Франківському районному суду м. Львова.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2026 справу передано судді Гулієвій М.І.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 12.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 20.02.2026 залученоу до участі у справі в якості співвідповідача Департамент патрульної поліції.
У відзиві на позовну заяву представниця Департаменту патрульної поліції просить відмовити повністю в задоволенні позовних вимог у зв"язку з їх безпідставністю. Зазначає, що працівник поліції діяв в межах власної дискреції, яка визначена ЗУ "Про національну поліцію", КУпАП та посадовою інструкцією. Поліцейський мав всі законні підстави для винесення оскаржуваної постанови, яка є обгрунтованою, та винесена в законному порядку. Разом з тим, копія відеозапису не може бути надана, оскільки минув термін його зберігання.
У відповіді на відзив позивач зазначає, що доводи відповідача є безпідставними, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення.
У чергове судове засідання учасники судового процесу не прибули, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності. У відзиві на позовну заяву представниця відповідача просить розглядати справу за відсутності відповідача за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали судової справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 26.11.2025 інспектором 2 взводу 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області старшим лейтенантом поліції Черкашиною Ладою Сергіївною винесено постанову серії ЕНА №6223599 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Згідно постанови, 26.11.2025 об 01 год. 52 хв. по вулиці Князя Романа 2 у місті Львові водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом BMW 328D д.н.з. НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений "червоний" сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.в ПДР України - порушенн проїзду на заборонний червоний сигнал або миготливий.
Даною постановою позивача притягнено до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 510 (п"ятсот десять) гривень 00 коп.
За приписами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених Законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.
Відповідно до ст.14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху, зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
За змістом п. 16.1 ПДР перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора, вважається регульованим.
Згідно з п. 8.7 ПДР світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально.
Відповідно до п.п. 8.7.3.в ПДР України, одним із значень сигналів світлоформа є, зокрема, зелений миготливий дозволяє рух, який інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.
Ч.2 ст.122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди
Позивач категорично заперечує факт порушення вимог ПДР України.
Для спростування доводів позову і підтвердження вини позивача відповідачем не долучено будь - яких доказів, які підтверджують факт порушення позивачем Правил дорожнього руху (наприклад, відео- та/або фото фіксація, показання свідків), на яких би чітко було зафіксовано скоєння позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Статтею 40 Закону "Про національну поліцію" встановлено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:
1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.
Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписучи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка доведена в законний спосіб.
Ч.1 ст.9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч.1 ст.72 КАС України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч.1 ст.77 КАС України).
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відтак, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх дій чи бездіяльності, а позивач наводить заперечення проти доводів суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідачем не доведено правомірність накладення на позивача адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.
Оскаржувана постанова не є беззаперечним доказом вини позивача у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Крім того, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові.
26.04.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 338/855/17 вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Окремо необхідно наголосити, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.
Також, суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача. Вказана позиція відповідає Постанові Верховного суду від 13 лютого 2020 року в справі № 524/9716/16-а
Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі N 524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17.
Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, не надали доказів, якими підверджується факт проїзду позивачем транспортним засобом на заборонений сигнал світлофора.
За змістом постанови від 08.07.2020 року у справі 463/1352/16-а Верховний Суд також звертає увагу на те, що в силу принципу презумції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
За нормою ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.
Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини», п. 282).
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Відповідачі не виконали обов`язку доведення правомірності прийнятого ними рішення, матеріали справи не містять доказів фіксації вчиненого позивачем правопорушення, не містять матеріали справи й інших доказів. Крім того, в самій оскаржуваній постанові відсутня інформація про те, на який прилад здійснювалася відеофіксація адміністративного правопорушення (у випадку якщо фіксація мала місце).
Враховуючи, що в оскаржуваній постанові відсутні будь-які посилання на докази вчинення позивачем правопорушення, суд вважає, що подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та вина позивача є недоведеною.
Відсутність належних та достатніх доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, ставлять під сумнів висновок суб`єкта владних повноважень про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
На підставі наведеного, керуючись ст.2, 72-77, 79, 90, 241-246, 286 КАС України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6223599 від 26 листопада 2025 року – задоволити.
Постанову серії ЕНА №6223599 від 26 листопада 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП – скасувати, провадження у справі закрити.
Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони у справі:
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
Відповідач 1: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, юридична адреса: м. Львів, вул. Перфецького, буд.19, код ЄДРПОУ 40108833;
Відповідач 2: Департамент патрульної поліції, юридична адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, буд.3, код ЄДРПОУ 40108646.

Суддя М. І. Гулієва